13 



jag så mycket mer at i underdånighet göra mig försäkrad om 

 Eder Kongl. Maj:ts allernådigste tillstånd härtil, som jämte den 

 hugnad, som mig på mina sidsta dagar genom ett sådant förnyat 

 vedermäle af Eder Kongl. Maj:ts höga och oskattbara Nåd veder- 

 fores, jag äfven finge den, at se det min son på ett lika värdigt sätt 

 upfyller de öfrige til dess sysla hörande skyldigheter, som han re- 

 dan förrättat de dit hörande göromål, hvilka honom varit anför- 

 trodde. 



Minnet och den underdånigsta ärkänsla af den höga Nåd, 

 hvarmed Eder Kongl. Maj:t och tvänne Dess Stora Företrädare 

 Sveriges Glorvördigste Monarcher mig allernådigst behagat anse, 

 blifver den sidsta känsla som iag här i tiden förlorar: de skola 

 följa mig i grafven, tillika med den alra underdånigsta vördnad, 

 hvarmed iag framhärdar 



Stormäcktigste Allernådigste Konung 

 Eder Kongl. Maj:ts 



allerunderdånigste och tropligtigste 



undersåte och tienare 



Carl v. Linné. 



Originalet i Riksarkivet bland Biographica. Endast underskriften af 

 Linné d. ä., men det öfriga skrifvet af Linné d. y., hvilken ock med största 

 sannolikhet är skriftens författare, enär fadren redan då var både kroppsligen 

 och andligen i hög grad försvagad. Datum saknas, men påskrifvet står: »Ank. 

 d. 6 Febr. 1777, föredr. hos K. M. på St. Slott d. 14 Febr. 1777 och bifallet». 

 — På grund häraf blef Linné d. y. den 17 Oktober s. å. installerad såsom 

 professor och tillträdde därigenom det ämbete, hvarå han 14 år förut erhållit 

 fullmakt. Det dröjde ytterligare två år, innan han fick uppbära professorslönen. 



