55 



Originalet finnes i Riksarkivet (Ups. Kansl.-Emb:s Handl.). Endast under- 

 skriften af Linnés hand. 



' En egenhet hos Linné är, att han nästan alltid skrifver Stockholm och 

 och ganska ofta första ordet i ny mening (särskildt jag) med liten begynnelse- 

 bokstaf. »Icke är Herr Linné», säger C. G. Tcssin i sin Dagbok, »en Sectetaire 

 af Voltaire, men med honom en hatare af initial bokstäfwer». 



^ Detta och några i det följande meddelande bref äro talande bevis pä 

 den stränga disciphn, som universitets-lärare den tiden voro underkastade. Ej 

 ens en hastig Stockholmsresa fick under terminerna företagas utan kanslerns 

 tillstånd, och detta t. o. m. om ingen föreläsning därigenom behöfde inställas. 

 Men också hörde Stockholms-färder till sällsyntheterna. Af kanslers-handlingarne 

 framgår, att Linné därutinnan vidare öfverträffade alla sina ämbetsbröder med 

 undantag af N. Rosén, hvilken såsom lifmedicus ofta och för längre tider 

 måste uppehålla sig vid hofvet. 



25. 



Durchläutigste Allernådigste Arffurste. 



Efter Hans Konglig Maijrts igenom Eder Kongl. Höghet ftiig 

 allernådigst gifne befallning, har jag til underdånig efterlefnad förle- 

 den sommar ifrån d. 29 April til d. 12 Augusti anstalt en resa 

 öfwer Skåne, och med all mögelig flit effterspanat alt, som kan 

 lända til upbyggelse för Naturkunnigheten, och nytta för privata 

 oeconomien, hwarigenom jag förwärfwadt en myckenhet Rön, som 

 dels äro curieuxes, dels oumgängeliga, hwilcka jag ernår utgifwa 

 på trycket och til allmänn nytta wända, så snart jag wid Pro- 

 fessionen får så mycken tid, at jag alt detta kan renskrifwa. 



Eders Kongl. Höghet har allernådigast behagat befalla, at jag 

 skulle följande puncter specielt och noga efterse: 



l:o. Hwaräst Walnöteträd bäst kunde planteras i Skåne. 

 Jag har uptecknadt noga alla Walnöteträd jag kunnat upsöka, 

 och funnit, at Skånska slätten emillan Lund, Ystad, Trelleborg och 

 Malmö, är för desse Träder det mildaste Glimatet, hwaräst de ock 

 bäst trifwas. Den hårda Wintren emillan 1739 och 1740 ödelade de 

 mäste, som här wäxte, dock så, at några effter et års falnande, åter 

 qwicknade, hwaraf dömes, at planteringen med Walnötter til nytta 

 af trädet, har åtskillige swårigheter, häldst man icke kan wara 

 försäkrad om dess beständighet framdeles, utan torde de kost- 

 sammaste plantagier ödeläggas af en oförmodelig winter, som gerna 

 inställer sig wid pass hwart 20:de år, efter gemene mans rön. 



