60 



28. 



Högwälborne H:r Grefwe, Kgl. Mt:s och Riksens råd, 

 President, Riddare och Gommendeur aC alla K. Mt:s ordens, 

 samt Upsala academie Ganceller! 



Nådigste Herre. 



Eders Höggrefl. Excellences nådiga befallning genom Rectore 

 magnifico at ödmiukast inkomma med relation om disputationen 

 äller quaest. Ctii bono^, har jag här medelst den ähran aflänma 

 kort idea. 



Då mig åligger at demonstrera Naturalier, hälst de minste 

 Mossar, Swampar, insecter, matskar &c. giöres altid den frågan 

 Gui bono? ty det är en antagen satts äfter förra tider, at hwad 

 som ej doger till föda, kläder äller medicin, det skall vvara en 

 fruchtlös curieuxitet; at swara på detta med ett par ord i hast, 

 är ofta swårt nog, men då man får tid på sig, kan det ske till- 

 räckeligen; ty jag har blifvvit anmodad af många at engång uptaga 

 detta argument och det utföra, som kunne sedan wändas på 

 modersmåhlet, at den kunne läsa det som hade lust och få där 

 igenom tillräckeligit lius. jag är och här om af den befalt, som 

 jag ej kunnat näka. 



Förnämligast har jag här uti drifwit den mediate nytta men- 

 niskorne hafwa af ting som äro minst, och tiena uti den stora 

 hushållningen som skaparen inrättat på jordklotet. E. gr. Rof- 

 diuren, en hop insecter &c. tyckas wara oss mera till plåga än 

 gagn, men woro werlden dem förutan, skulle ske en alt för stor 

 olägenhet. 



Jag understår mig fördenskull ödmjukast här innelycht at öfwer- 

 sända de redan tryckte arken; de föUiande skola nästa postdag 

 så fort de blifwa tryckte öfwersändas. 



Skulle Eders Höggrefl. Excellence ej finna dem sådane som 

 stå prof äller tolas^ skall jag straxt förquäfja dem, at de ej ut- 

 komma.'^ 



Jag framhärdar med oaflåtelig diup wördnad 



Eders Höggrefl. Excellences 

 Upsala d. 9 Octobr. underdån ödmjuke tienare 



1752. Garl Linnaeus. 



