74 



Emedan till Demonstrators sysslan en ung studerande bör ut- 

 wällias, at ifrån spädare åhren där wid upammas, at han må äga 

 tid där uti att mogna; äfvven at en sådan bör wara i den situa- 

 tion, att som tiensten torde i flere åhr blifvva lönlös, han likwähl 

 må kunna bärga sig; utom det att han bör äga nöje och applica- 

 tion för wettenskapen ; så täckes Eders höggrefl. Excellence ej 

 onådigt anse, ' at jag underdånödmiukast fördristar recommendera 

 min enda son, Carl Linnseus,^ och det i afseende på fölliande: 



Denne min son är nu på 19:de åhret, altså wid den tid, som 

 bör fästas wid något wist lefnadssätt. 



Han är upammad alt ifrån de spädaste åhren uti academiae 

 trägården, där han städse af hört mine Lectioner, Demonstrationer 

 och Herbationer alt ifrån det han lärde gå. Han har ock säkert 

 kommit så långt, at ingen jämnårig kan med honom i Botaniquen 

 jämnliknas. Han har sielf gjort sig ansehga samblingar uti 3 na- 

 turens riken af Diur, insecter, conchilier, Herbarier &c., hwilka 

 säkrast intyga hwars och ens hog. Han har dageligen wistats 

 med mig i trägården, at han redan om des handhafwaiide insupit 

 mera, är en annor skulle skaffa sig på flere åhr. 



Han torde lättast uthärda wid en på många åhr ännu lönlös 

 syssla, utan at där af för nödigt och dyrt uppehälle wid academien 

 upgifwas.^ 



Han kunne ock intet annat än hafwa bästa tillfället at dage- 

 Hgen och stundeligen wistas wid min sida, som bor med mig i 

 sielfwa academise trägården, at han wid alla tillfällen och förrätt- 

 ningar kan wara till hands och se hwad förehafwes; utom det att 

 han icke annat kan än få den ömmasta och mast oförtrutna under-- 

 wisning, af alt hwad jag kunnat sielf förwärfwa mig. 



Änteligen som den där i en sådan wettenskap skall skaffa sig 

 insikt bör rådföra kortsamare botaniske bibliothequer och örte- 

 sambhngar, kan icke häller någon här wid hafwa bättre tillfälle, 

 som jag sielf äger tämmelig complett Bibliotheca Botanica, och 

 ofelbart större Herbarier än någor annor i något land, till hwilka 

 min son har dagehg tillgång, som sielf blifwer af dem enda arf- 

 wingen. 



Som Eders höggreff. Excellence altid takts distinguera dem af 

 oss med besynnerlig nåd, som sökt äfter yttersta krafter giöra sin 

 tiänst till academiens heder, ungdomens nytta och wetten skåpens 

 högd, hwilket uptändt den semulation och det lif, som nu lyser wid 

 detta uniwersitet, ty hwem wille icke önska sig stå bäst hos en 



