95 



länge önskat — inse nödvändigheten af en förening af medicin och kirurgi 

 samt önskvärdheten af en verkhg undervisning i sistnämnda ämne vid univer- 

 siteten. Utförligare härom kan inhämtas af Linnés med Abr. Bäck förda bref- 

 vexling, som i det följande kommer att meddelas. 



^ Anton Hoffman, slutligen konungens förste tjänstgörande hfmedicus och 

 v. praeses i Collegium medicum, död 1782. 



* De inom [ ] slående orden blef^o sedan öfverstrukna. 



® Johan Gustaf Acrel, slutligen Medicinae theoreticae et practicae professor 

 i Upsala, död 1801; »var på sin tid en af Europas störste läkare, förenade med 

 en grundelig lärdom och det skarpsinnigaste omdöme ett behageligt och in- 

 tagande uppförande, samt hade uti växt och uti sitt utseende en värdighet, som 

 tillvann honom både aktning och förtroende» (Sacklén, Sveriges Läkare-historia 

 I s. 563). Var intim vän i Linneiska familjen och erhöll såsom sådan uppdrag att 

 försälja de efterlemnade samlingarne och biblioteket, hvarför hans minne blifvit, 

 för visso orättvist, smutsadt genom bittra förebråelser och beskyllningar. 



® Johan Salberg, slutligen Logices et Physices Lector i Hernösand, död 1810. 



^ Den andre medicine professorn, Sidrén, uppförde på förslag: 1. Anton 

 Hoffman, 2. Nils Aman, 3. Joh. Gust. Acrel, men som Linné var decanus, blef 

 fakultetens förslag i enlighet med dennes votum. Kanslern utnämnde Acrel. 



49. 



Durchleuchtigste GronPrintz och Arffurste, 

 Nådigste Herre. 



För 20 åhr sedan utgaf jag en bok, kallad Materia Medica, 

 äfter hwilken Professores kunne wid Academierne leda sine audi- 

 tores den kortasta och redigasta wägen till inre och yttre kund- 

 skapen af alt hwad bör sambias på Apothequen. 



Denna bok blef med allmänt bifall antagen, men har länge 

 sedan så utgått, att intet exemplar på flere åhr kunnat ärnås, hwar- 

 före Bokföraren blefwit äfter mångas åstundan föranlåten utgifvva 

 en ny upplaga.^ 



Ifrån den tiden första uplagan utkom, hafwa ganska många 

 Droger blefwit uptäkte och försökte, dem jag alla med oändeligit 

 arbete samblat och woro nu i stånd att dem tillägga wid denna 

 editionen, hwilket näppeligen af någon annor, äfter min tid, mindre 

 uti Botaniquen verserad, kan ärsättas. 



Ty är till Eders KoncxL. Höghet min underdånigsta bön, det 

 täcktes Eders Kongl. Höghet allenast denna terminen dispensera 

 mig ifrån consistorielle deliberationerne,^ att jag med orubbade 



