151 



At Rolander' uti de mäste af desse stycken giort anseliga 

 framsteg, och besynnerligen uti naturalhistorien, där om bör jag 

 lämna honom det säkrasta vitsord, och förnämligast uti entomo- 

 logien [har han] gått så långt, at jag wet ingen honom at före- 

 draga, utom endast Reaumur,^ som därföre räknas för Frankri- 

 kes prydnad. 



Ett tillfälle, som till en sådan resa sig yppade för Rolander, 

 giorde att både jag och någre andre Herrar Gollegae af kiärlek 

 för wettenskaper instyrkte honom att wåga lif och hälsa för det 

 allmänna och wettenskaperne, helst han woro kommande på en 

 makalös prächtig ort, full af skaparens dråpeligaste underwärk, 

 der aldrig någon tillförene rätt öpnat ögonen. 



Ibland mer än 100 puncter, som jag gifwit Rolander at ut- 

 reda på den ort han kommer, will jag allenast nämna här en 

 enda. Det är nogsamt bekant at i förra seculo, då Holländarna 

 först fingo Surinam, dog folket där som kom ifrån Europa såsom flu- 

 gor, af en gångbar maligne feber, at sällan en af tre undansluppo 

 med lifwet, tills änteligen nogon upfan at bruka infusion af ett 

 slags beskt träd som där wäxer, hwilket säkrare curerar denna 

 siukdom än någonsin China frossan, at nu mera ganska sällan 

 nogon där dör af samma feber. ^ Här i riket har i flere åhr sam- 

 ma feber bortrykt många tusende menniskior utan at medici kun- 

 nat den hemma med något specifique medicament, och just den- 

 samma fläckfeber är den nu här i staden så grufweligen angripit 

 så många af wåra älskade studerande. Om Rolander, som jag 

 med alt skiähl hoppas och förmodar, kan uptäcka för werlden, af 

 hwad slags träd (arbore) detta träd (lignum) tages, så at man 

 får kienna det till sin skapnad, character och namn, at alla medici 

 kunna det förskrifwa till apothecarne och där det ordinera, huru 

 mycken ärkiäntsla wore icke hela Europa honom skyldig, och wij 

 här i Upsala in speeie, som friade oss och wåre studerande ifrån 

 en årlig öfwerhängande fatal fiende. [Detta enda tyckes mig wara 

 af så högt wärde för mine H:r CoUegis, alla studerande här wid 

 academien, ja för alla wåre k. landsmän, at alla stipendier wid 

 hela academien på ett par åhr ej borde sparas till des ärnående.] 



För öfrigt som denna resan ej är för hans egen skuld utan 

 för det allmänna, och han på den samma wågar sielf det masta 

 sitt lif och sin hälsa, kan jag för min dehl ej annat ån på det 

 aldra högsta recommendera hans ansökning; som på ett par åhrs 

 bortowarande stiger sig in allés till 100 plåtar, då det allmänna 

 torde winna det som ej med pgr betalas kan. 



