171 



diga och approberar det nödiga. Detta kan ock skie utan Prsefecti 

 synnerliga känning, då han har pe^jningarne i en låda och lägger 

 verificationerna i den andra, samt wid årets slut låter Skaffaren 

 uppsätta räkningarne in forma, äfwen som det skedt wid Academie 

 Trägården; hwarigenom Consistorium Academicum frijas ifrån så- 

 dane oredigheter för framtiden som sig nu yppat. 



Carl Linnseus 

 Decan. 



Originalet (odateradt) bland Ada till Consistorii academici protokoll 1758. 

 Xlndast underskriften samt nägra smärre rättelser och tillägg af Linnés hand. 



* Det »memorial», som Linnés embetsbroder inom Medicinska fakulteten, 

 Samuel Aurivillius, till Consistorium academicum inlemnat, remitterades till ut- 

 låtande af sagda, af tvenne medlemmar bestående fakultet. Då Llnné, som var 

 dekanus, ansåg Aurivillius jäfvig att yttra sig om sitt eget förslag, afgaf han 

 i fakultetens namn ofvanstäende utlåtande, hvilket sålunda i själfva verket 

 endast är ett uttrj^ck för hans privata åsigter — alldeles så, som Aurivillius 

 gjort under föregående halfår, då han var dekanus (se sid. 173). Det blef 

 redan den 14 Juni 1758 »i Consistorio Academico prsesenteradt», men fick sedan 

 hvila till sammanträdet den 28 April 1759, då Aurivillius inlemnade en vid- 

 lyftig, i hetsiga ordalag författad gennaga, hvari han beklagar sig »öfwer något, 

 förmodel. af sysslors myckenhet åstadkommit, förhastande, i det Herr Arch. 

 och Riddaren i sitt utlåtande dels utstakar, hwad jag i min syssla bör göra, 

 på ett sätt, som en lärling har nödigt, dä han först går till wetenskapens ut- 

 öfning, dels gifwer förslag till den af mig anförtrodde Professions styckande, 

 och detta utan min wetskap, men likwäl nomine Facultatis. Jag hade elljest 

 fullt själ att förklara mitt billiga missnöje öfwer en så tydel. oförrätt, och skulle 

 efter den rätt jag, såsom Collega ejusdem Facultatis äger, påstå dess publique 

 widkännande». Af aktning för Linnés stora förtjänster ville han dock afstå 

 från yrkande på offentlig afbön, men kunde dock ej underlåta att framhålla, 

 att Linné härvidlag gjort sig skyldig till inblandning i saker, som ej anginge 

 honom, samt att erinra om att »när hwar och en sköter sin [syssla], lärer det 

 efter gammalt axiome gä bäst». Och därefter fortsätter han med en i liknande 

 tonart hållen kritik af Linnés förslag, särskildt framhållande, att någon tredje 

 professur inom Medicinska fakulteten vore onödig. Som skäl härför anfördes, 

 att »hwad widlyfligheten af min Profession widkommer, är den på långt när 

 ej så widsträckt som Herr Archiaterns och Riddarens. Lithologien, Mineralo- 

 gien, Botaniquen, Zoologien, Ornithologien, Ictyologien, Entomologien äro redan 

 flere lärdomsstycken, än jag skall föreläsa, och dertill komma ändock de från 

 de förra ganska skilde Materia Medica och Dia^tetica». Ville man nödvändigt 

 bilda en ny professur, borde till densamma hänföras ämn«n från bägge de redan 

 befinthga, »men som Herr Archiatern och Riddaren önskar orubbad få göra 

 den syssla, han begynt, så länge han sjelf finner sig äga krafter dertill, så 

 önskar jag ock det samma». — Ärendets vidare behandling uppsköts till den 



