211 



Egenhändiga, odaterade skrifvelsen finnes bland Acta till Consistorii aca- 

 deniici protokoll för den V12 1767. 



' Peter Hernqvist, född 1726, student i Upsala 1750 och filosofie doktor 

 i Greifswald 1751, beslöt på Linnés uppmaning att egna sig åt den dittills i 

 wårt land alldeles försummade veterinärvetenskapen och erhöll 1763 af staten 

 understöd för studiers idkande i Lyon och Paris, hvarest funnos den tidens 

 mest ansedda veterinär-läroverk. Han återkom 1769 till Sverige och utnämn- 

 des 1772 till Matheseos Leetor i Skara, hvarjämte han »fick nådig befallning, 

 att hvart 3:dje år tvenne i Veterinären undervisade Elever skulle af honom öf- 

 verlemnas till det Allmännas tjenst». Ej nöjd härmed, lemnade han dylik un- 

 dervisning ej blott åt Gymnasii-ungdomen (2 timmar i veckan), utan ock åt så 

 många, som af församlingarne erhöllo understöd att vistas hos honom, hvarför- 

 utan han i Skara anlade en botanisk trädgård och undervisade i naturalhistoria. 

 Genom hans energi blef sedan en särskild veterinärskola där inrättad, hvartill 

 han själf i väsentlig mån bidrog genom frikostiga gåfvor och donationer. Er- 

 höll professors namn och värdighet; dog 1808. Med rätta betecknad såsom 

 »Svenska veterinärvetenskapens fader.» 



^ Om en sådan tillfällig inkomst berättas följande: »Under det han en 

 dag 1767 uti K. Trädgården på Trianon höll på att examinera örterna, obser- 

 verades han af Konung Ludvig XV, som då råkade vara på besök hos Mada- 

 me Dubarry, och sedan Konungen af Trädgårdsmästaren blifvit underrättad 

 att Hernqvist vore Svensk och en af von Linnés Elever, lät Konungen fram- 

 kalla honom och frågade, om han ville åtaga sig att rangera Örterna i Träd- 

 gården, som nu voro ställta efter Tourneforts system, efter von Linnéeska in- 

 delningen, hvilket han åtog sig och verkställte» (Sacklén, Sveriges läkare- 

 historia I s. 906). 



' Consistorium beslöt genast att hemställa hos Riksrådet Grefve Cl. Eke- 

 blad, att Hernqvist måtte erhålla det Wredeska resestipendiet, hvilket ock 

 kort därefter beviljades. 



126. 



Då Amplissimum Consistorium academicum äfwen af Facultate 

 Medica infodrat des utlåtande, huru wida tryckfriheten må sträcka 

 sig wid Academierne, har Faculteten funnit sig att, på sätt som 

 föllier, [böra] utlåta. 



Då Riksens högl. Ständer förbudit all Censur,* understår icke 

 Faculteten sig att det på något sätt wränga äller limitera, utan 

 påstår att all Censur wid Academierne skall uphöra; och om något 

 förgripeligt skulle inflyta uti någon disputation, bör Praeses därföre 

 wara answarig, som hos honom står fritt att ärkienna disputatio- 

 nen för god och därföre praesidera äller icke. 



