218 



på militarisk fot, såsom wid Ryska Academierne, Holstein in- 

 inberäknad, där ock för samma orsak wettenskaperne så twungit 

 wuxit, ty Pallas och Mars hafwa wäl aldrig förenat sig. Då 

 bléfwo 



1. Examina så många befalte, at om de alla till pricka ef- 

 terlefwats, frucktar jag det redan warit beställ med Academierne; 

 det war på wägen att alla examina med ankommande, bortgåen- 

 de etc. studenter skulle anställas publice på Academien uti alla 

 Professorum närwaro, Protocoll hållas och justeras, och det alle- 

 nast för ett par i sänder, att om alla lördagar därtil tagits, hade 

 de icke endast för examina warit tilräckelige. 



2. Ingen fick gå ifrån Academierne utan publique exa- 

 men; examen skulle allenast anställas af wissa Professorer efter 

 det Collegium i Stockholm, som Abiturienten ärnade sig til; altså 

 af wissa utnämnda Professour til hwart Collegium. Ingen annan 

 Professor fick gjöra en fråga på Abiturienten, än den Professor, 

 som på Professionen hade fullmagt. Studiosus skulle altså, för sin 

 examen skuld, wäl höra deras föreläsningar, som hade lof att 

 examinera; behöfde altså ej annat att läsa. Detta absolverade 

 han på 1, 2 ä 3 terminer. Dårpå skulle Rector utfärda för honom 

 testimonium, att han wore fullärd, och därefter borde han anta- 

 gas uti Rikets Collegier, hwilket mig förekommer som att kiöp- 

 mannen skulle sjelf approbera sin wara, då han den sälljer. For- 

 domdags examinerades och approberades efter sin habilité bort- 

 gående Studiosi, där de antoges. Men när wåre nyare kommit 

 til Gollegierne och efter år och merit änteligen uppstigit til de 

 högste tjänster i riket, kan man föreställa sig hwad sestime såda- 

 na skola hafwa för wettenskaperne, då de sett, att de kunnat på 

 kort tid winna tillräckelig lärdom, fast de ej med ytterste läpparne 

 smakat wettenskaperne. 



3. Hvvar och en Professor skulle esomoftast examinera si- 

 na Auditores, huru de fattat lectionerne; som somliga tro gjort 

 mycke gagn, andra intet. Åtminstone kunde en Professor lätteli- 

 gen examinera twänne timmar, då han läsit en, och altså spara 

 sitt arbete. Härefter borde han gifwa Catalogue på sine Auditores, 

 som låta uppskrifwa sig först på terminen; men på slutet af sam- 

 ma termin blefwo dels andra, dels de samme; somhga tider wid 

 slutet dubbelt mindre eller dubbelt flere til antalet. 



4. Wid lectionerne skulle Professorn esomoftast uppräckna 

 sina Auditores, att se hwilka woro flitige och hwilka ditkommit, 



