219 



såsom nya; samt wid slutet af terminen gifwa en förteckning på 

 Auditores, med intygande om de warit flitige eller försummelige; 

 hwilket alt kan gå an för de Professores, som hafvva få Auditores, 

 men låter ej med effect practisera sig, där som äro månge och 

 altid sker med tidspillan för lectionerne. Utom det hafwa Studi- 

 osi sig noga bekant, att desse räckenskaper hwarcken gagnat eller 

 skadat dem. 



5. Professorerne skulle om de försummade en timma pligta 

 en specie ducat; Decanus skulle bewitna, att Professorerne lä- 

 sit, fastän honom warit omögligit, att höra sine ämbetsbröder, ty 

 han har ock sine lectioner, icke heller hafwa wi hört att någon 

 därföre blifwit sakfäld; tilförene war ingen ärlig Professor, som 

 gjorde vacance någon timma i Academien, därest han ej wai- 

 sjuk; dock tvoro de då ej mera sjuka än nu. Om en Professor 

 \vil gjöra sig sjuk, hwem skal det utröna; en hufwudwärck eller 

 annor wärck kjännes på intet utwärtes tekn; wettenskaper willa 

 uppmuntras, ej twingas. Hwad detta sättet skadat wettenskaperna 

 hos en wår granne, hafwa wi nog sedt. Utom alt detta är det 

 en så stor difference att höra en wäl utarbetad och en ha- 

 stigt hoprafsad lection som natt och dag; af den förra kan en Stu- 

 dent lära mer än af 10 andra. Nog kan Professorn i sitt månads 

 journal skrifwa huru ofta han läsit, men ej huru han läsit. Ja! 

 Professorn skulle också gifwa Gatalogue på sine private Audi- 

 tores, som hos alla folkslag, jag har mig bekant, är ohört, ja om 

 Professorn ej läste första eller sista timmen på terminen, skulle 

 han mista sin halfwa lön. (.Jag går förbi att nämna, att Archie- 

 Biskopen skulle hafwa uppseende på Professorerne att de gå fli- 

 tigt i kyrckan, såsom Rector Scholae med Scholgossarne, hwil- 

 ken lag passerat avisorne genom hela Europa, med alla lärdas för- 

 undran, och wåre egne Studenters åtlöije öfwer Professorerne.) 



6. Materias disputandi skulle i tida, och förr än de be- 

 gynte tryckas, angitwas hos Cancellarium och få lof att tryckas, 

 fast titulen endast öfwersändes, som kunne på twå sidor altid af- 

 handlas. 



7. Anciennitetsprincipen blef då ock antagit så i Civil 

 som Militaire, ja det trängde sig äfwen in uti sjelfwa ccclesiastique 

 wäsendet, som gjorde mer skada för wettenskaperne än alt annat. 

 Alla hufwuden ansågs då lika som Soldater. Om en Studiosus 

 hade kommit från något Gymnasium, och kunnat på ett par år 

 så hasta wid Academien att han blefwit Magister, därpå rest ne- 



