220 



der til sit stift, blifwit kallad till Adjunctus, ordinerad, gift, aflat 8 

 å 9 barn, mädan hans Gamerad liggat 12 år wid Academien, och 

 blefwit solid och lärd, då kan denne sednare på långt håll ej com- 

 petera med den förre idioten, som har så många tjänstår, ja hu- 

 stru och huset fult med barn. När intet hwar blifwer belönt ef- 

 ter habilitet och lärdom, är wist den obetänckt, som länge arbe- 

 tar i wettenskaper wid academien, utan skyndar sig tädan och 

 anser henne som en hållhake i loppet af sin wälfärd. Det har 

 man icke allenast sett hos Noblessen, som fordom innehadde solide 

 wettenskaper samlade wid Academien, utan äfwen hos Philoso- 

 phos, Theologos och Medicos, ja man bör icke här af undra att 

 wettenskaperne taga af, utan fast mer att de ännu äro qwar. * 



8. Wettenskaperne skulle afhandlas af Professorerne i stör- 

 sta korthet, att Gursen uti wettenskapen kunde absolveras på 

 en eller twå terminer. Man klagade då på en eller annor, som 

 så illa förestod sin Profession, att han begynte, men aldrig sluta- 

 de sin cursum; nu halps det med contrario; det är helt wist, att 

 får ej studiosus första utkastet öfwer hela wettenskapen wid Aca- 

 demie-n, har han swårt att det framdeles öfwerwinna, ty bör Pro- 

 fessoren utstaka widden och djupet af wettenskapen, att då Audi- 

 tores detta possidera, de då lätt må sjelfwa arbeta sig upp; sker 

 detta för kort, blifwer saken hwarcken hackad eller malen, utan 

 så otilräcklig för studenten som lätt för Professorn. 



Alt detta, med hwad mera, tyckes mig icke upphulpit wetten- 

 skaperne, utan snarare dem skadat. 



Jag går här förbi tentamina, ehuru jag tror dem wara, 

 skadelige, men de äro ej generelle, utan anställas allenast af facul- 

 tate philosophica med sina alumnis, innom de släppas til examen 

 rigorosum. 



I fordna tider woro Professorum GoUegia frequenterade af en 

 myckenhet Auditores, där den ene uppmuntrade den andre til flit, 

 och studiosorum flit uppmuntrade Professorn att med största if- 

 wer drifwa sin sak; nu deremot äro studiosi uti coUegiis Profes- 

 sorum få, sedan hwar Professor fått sin Docens, och sedan Se nio- 

 res i hwar nation tagit sig före att informera sine juniorer; åt- 



*) I den florerande tiden, woro, utom deras Majesteter sjelfwa, så mån- 

 ga Magnates, som promoverade wettenskaperna, uppmuntrade Läromästarne, 

 favoriserade de arbetssammare och lärdare, såsom Tessin, Hobleman, Gyllenborg, 

 Cronstedt, Bonde, Höpken, Ekeblad, Scheffer, hwar uti hela nationen instämde. 



