228 



134 



Pro Memoria. 



Det lärer wara hos Amplissimum Consistorium ännu i fiistl[!] 

 minne, huru som, i lördags 8 dagar, uti pleno Consistorio Acad. 

 Räntmästaren föredrog, det nogra sochner, som woro anordnade 

 att föra utlagsspanmålen till Leufstads bruk, på de 900 tunuor 

 som med bruket af Academien woro accorderade, nu wägrade sig 

 at den in natura praestera, och som Academien måste stå wid sitt 

 accorde, ingick Ampl. Gonsist. med mig acccrde att till Leufstad 

 bruk afföra för samma rächning 170 ä 180 tunnor spannmål, a 7 

 plåtar tunnan, hwilket blef ratum. 



Jag har för ut budit min Gommissionaire i Stockholm låta 

 mig wetta någon, där wille hafwa samma quantum spanmål, a 7 

 plåtar tunnan, och fick swar nästa tisdag, att en säker man den 

 wille emottaga, men pg:r äfter 2 månader praestera, det jag då 

 afslog, som nyss ingåt handel med academien, men skickade, för 

 än jag detta beswarade till Hr Prof. Berch, som än ej gifwit assig- 

 nation, hwilken försäkrade mig om kiöpets beständighet. 



Emedlertid gaf jag ordres till bönderne att inmäta spanmålen 

 och hålla sig redo och icke bortresa äller taga sig före några 

 kiörsler, att de måtte wara färdige till Leufstads resan, hwad dag 

 Academiae Räntmästaren gofwo forsedel. 



Acad. Räntmästaren drog ut med forsedlarne, sägande sig 

 wänta Acad. fogdens ankomst; änteligen gaf utförs-sedel wid slu- 

 tet af weckan på 62 tunnor, sedan på 25, som redan äro till Leuf- 

 stad ankomne och quitterade, summa 87 tunnor. 



Böndren beklagade sig att deras kiörslor försummades hemma 

 med wäntande på forsedel, och fruchtade, att det beqwämliga släd- 

 föret skulle blifwa, innan man förmodade, impracticabelt, t)^ anholt 

 jag ständigt af Hr. Ränt Mästaren om forsedel. 



Änteligen får jag swar af H. Profess. Berch, att Academien 

 tillslagne bönder treskas att utföra 140 återstående tunnor säd, 

 och att han will gifwa mig forsedel på de öfrige utlofwade tun- 

 nor, om jag will taga 39 d:r tunnan. 



Och som hwar en ärlig privat man är angelägen att hålla 

 ord och afskedd, är långt ifrån mig att förmoda, det ett heder- 

 wärdt GoUegium skall ändra en afgiord sak, mycket mindre att 



