238 



Faculteten». Saken ansågs uppenbarligen vara af ej ringa betydelse (säker- 

 ligen emedan ledamotskap i sagda Inspectura var förenadt med ekonomisk för- 

 del), och samtliga Facultelerna hade afgifvit mer eller mindre utförliga yttran- 

 den. Linné hade underskrifvit medicinska fakultetens, af Prof. Sidrén förfat- 

 tade yttrande, hvarjämte han, då frågan förevar i Consistorium den 19 Decem- 

 ber 1772, »påstod att till undwikande af slika twistigheter borde lönen hädan 

 efter icke blifwa större, än som den i Staten föreskrifvves» — en mening, som 

 dock icke delades af någon mer än Professor Solander. Ärendet förekom sedan 

 vid flera sammanträden samt föranledde vidlyftiga protokoll och ganska polemi- 

 ska yttranden, särskildt mot det af Linné framstälda förslaget, hvilket han och 

 Solander (d. ^'/i) vidhöllo, emedan »de nogsamt erinrade sig, att wid den tid 

 de förra gängen Inspecturam aerarii bestridde och sä länge answaret och mödan 

 ännu wida wägnar war större än belöningen, om den sammas förrättande Fa- 

 culteterna emellan ingen skiljaktighet någonsin warit», hvarjämte de själfva för- 

 klarade, att, när deras tur blefwe att tjänstgöra såsom ledamöter i Inspectura 

 aerarii, »de wille häldre komma öfwerens at med den förut wanliga och i sta- 

 ten anslagna lilla lön, om Herrar Collegae deruti behagade ingå, sig åtnöja». 

 — Vid det sammanträde (d. *Vi), som Linné var hindrad att bevista, inlades af 

 Prof. Helander en ytterligare protest häremot; något beslut fattades dock ej i 

 frågan, utan skulle samtliga protokollen till kanslern öfversändas. Dennes ut- 

 slag blef, med hänsyn till ordningsföljden mellan professorerna, öfverensstäm- 

 mande med Juridiska och Medicinska fakulteternas mening, men om nedsätt- 

 ning af arfvodet nämndes intet ord. 



139. 



Uti det af Herr Lieutenanten Hising begärde lånet af 170000 

 dir för Herr Kammarherren Hoffsten,^ wågar jag för min del intet 

 ingå, ty 



1. har Hans Kongl. Maj:t, under sitt höga Gancellariat, aller- 

 nådigst befalt, at så snart tilgång blifvver, skall Auditorium Caro- 

 linum adopteras till bibliotheque, hwilket långt för detta af Con- 

 sistorio är resolverat. 



2. Faller mig synnerligt at bortlåna ett Capital, som Acade- 

 raien ännu ej hafwer, utan hoppas få. 



3. Om framdeles Academien skulle komma at behöfwa sielf 

 penningar, til oförtänkte nödwändigheter, har den då bundit hän- 

 derna på sig. 



4. Ser jag ingen nödwändighet til en sådan antepraegnerad 

 förbindelse, hälst i dessa penningelöse tider; altid gifwas de, som 

 med full säkerhet wilja låna penningar. 



