24^ 



Bland de af Linné till Consistorium academicum inlemnade skrifterna sak- 

 nas här beklagligtvis tvenne, som oaktadt allt letande ej kunnat i universitets- 

 arkivet anträffas. Den ena af dessa är det »Memorial», hvari Linné enligt 

 protokollet för den 5 Maj 1759 »gifwer wid handen, thet han med all sorg- 

 fällighet förskaffat till Academiae Trägården alla de wäxter, som genom frön 

 möjeligen kunna ärnås, men att återstår få hit the wäxter från utländska Trä- 

 gårdar, som ej med frön kunna updragas, utan med afläggningar propageras. 

 Och som i London skola wara de största samlingar af dessa slag, och Herr 

 Archiatern och Ridd. nu har tienligit tillfälle, att fä dem hit: så underställes 

 om icke Räntkammaren här till kunde bestå 3000 dir kopp:mt. Detta remit- 

 terades till Inspectores aerarii och Hoflntend. Julin», hvarefter det ej vidare 

 finnes i protokollen omnämndt och sålunda säkerligen ej ledde till någon 

 åtgärd. 



Den andra skriften är »ett inventarium på Museum Upsaliense», som 

 Linné den 12 Mars 1768 ingaf till Consistorium, och som då »lämnades till 

 Academie Contoiret». Del vore synnerligen att beklaga, om detta, som det vill 

 synas, blifvit förstördt. 



Bland Acta Consistorii finnes f. ö. en hel mängd af Linné egenhändigt 

 skrifna, såsom bilagor till protokollen hörande uppgifter, intyg m. m., hvilka 

 det ansetts öfverflödigt att här meddela.*) Sådana äro de talrika listorna 

 på Stipendiarii regii inom medicinska fakulteten, äfvensom några på innehaf- 

 varne af Kähreska och Falkenbergska stipendierna, för hvilka han var inspek- 

 tor. Den sista gängen han i sistnämnda afseende fullgjorde sitt åtagna upp- 

 drag, var, då han på en bland professorerna cirkulerande stipendiat-lista, .som 

 sedan föredrogs i Consistorium den 19 April 1777. med darrande hand teck- 

 nade: »ingen ledighet». 



Vidare finnas talrika intyg om sjuka studenters ytterliga fattigdom och 

 stora behof af understöd af universitetets medel, hvilka ock ständigt beviljades. 

 Det framgår häraf, att Linné från början till slutet af sin professorstid var 

 läkare åt medellösa studenter, naturligtvis mest bland sina landsmän, smålän- 

 dingarne, men ock ät sädana, som tillhörde andra nationer (t. ex. Gästrike- 

 Hälsinge, Kalmar, Gotlands, Östergötlands o. s. v.), äfven om dessa ej hörde 

 till hans lärjungar. Bland sådana må här nämnas Jac. Rothman. som »uti flere 

 weckor warit hårdt ansatt af den gångbara fläckfebren» (Aug. 1743), och Dan. 

 Rolander, som »haft den swåraste Frossa, som någonsin kunnat förekomma, 

 och kan näppel. för än warmt och tort wäder blifvver, richtig restitueras» 

 (den ^/5 1748). 



Än ytterligare en mängd uppgifter om ämnen för disputationer under 

 hans praesidium; testimonia för småländingar, som skulle lemna universitetet 

 (bland hvilka ett något utförligare den ^^,5 1753 för J. Widebeck); vota (helt 

 knapphändiga) om stipendii-tillsättningar; förfrågningar rörande stipendii-ledig- 

 heter (den Ve 1755 och Vs 1765); yrkande (1747) om anställande af examina i 

 Historia naturali »effter ett åhrs förlopp . . . ., antingen så Facultas Philosophica 

 afgiort sättet äller eij, hälst som jag intet annat förstår, än att Hans Kongl. 



*) Så har ock förfarits med de talrika föreläsnings-diaria och åhörare- 

 förteckningar, som finnas förvarade bland Kansl. Emb:s Handlingar i Riksarkivet. 



