14. Landshöfdinge-ämbetet i Upsala län. 



168. 



utdrag af Hr. Archiaterns och Riddarens Linnj^i bref, 

 dat. d. 14 April 1756. ^ 



Then omtalte Får-passionen är den allmänna, af hwilken år- 

 ligen så många 100:de får bortsmälta, som består uti en fördärf- 

 wad lefwer, hwilken inflammeras och inuti exuleereras, samt stan- 

 nar uti gulsot och som mast i wattusot; tå fåren öpnas, finnas 

 maskar in i lefren, som med sit gnagande och tärande then samma 

 såra, hwaraf följer inflammation och hårdheter i lefren &c. 



Sjukdomen kommer förnämligast om wåta år, tå fåren dricka 

 stillastående watten uti pussar, ther thesse maskar hafwa sitt til- 

 håll, och i wåta år besynnerligen förökas, liksom myggorna i watt- 

 net om wåta Somrar. 



At thesse maskar i lefren giöra sådan sjukdom och döda Får- 

 kreaturen, thet är allmänt ifrå långa tider bekant; men at döda 

 maskarne, och thet innom fåren, utan at tillika döda Fåren: och 

 än mer at döda them innom lefren; thet har warit en hemlighet 

 för människorna in til förledit år 1754. 



At Får och Fänad trifwas bättre i Skiärgårdarne och ther 

 taga hastigt hull, blifwa feta, och må wäl, har warit ett uråldrigt 

 rön; man har theraf slutat, at boskapen må wäl af sältan, få 

 bättre appetit och äta starkare; ty hafwa ock alla goda hushållare 

 rådt at gifwa större och mindre boskap sleka af salt wid ladu- 

 gården, utan at weta annan orsak, än at thet bekommer them wäl. 



För fyra år sedan tog en wid namn Sgheffer i Regensburg 

 för sig at examinera noga the maskar som hålla sig under stenar 

 i stilla stående wattn, tå han fant at thesse så segUfwade maskar 

 dogo af ingen ting så hastigt, som om de lades i salt wattn, och 

 som thesse maskar under stenarne, woro the samme med maskarne 



