296 



i Fåren, war lätt at sluta, hwarföre saltlake dödar maskarne i tar- 

 marne (duodeno), men at döda then i lefren, thertil fordras än mera. 



Ty lärde jag at gifwa Fåren fyra gånger salt wattn om året 

 at dricka, så mycket de hade lust, tå äfwen therigenom maskarne 

 inom lefren skulle dödas, thet jag ock sedermera hört blifwit efter 

 samma mitt rön giordt med makalös effect i Tyskland; och som 

 detta intet kan slå felt, woro min önskan, om thet finge rådas then 

 nödlidande Landtmannen här i länet, som jag är säker, att många 

 hundrade, om icke tusende Får årligen härigenom skulle sparas för 

 Landtmannen. 



Jag skulle tro, at om någon hade upfunnit thetta på en annan 

 ort, hade han theraf icke allenast sedt ansenlig werkställighet, utan 

 ock heder och tack derföre. Jag har utgifwit thetta uti en Dis- 

 putation de ovibus, och låtit thet införas för ett par år sedan i 

 Lärda Tidningarne,^ at thet ej skulle wara obekant. 



Carl Linnaeus. 



Originalbrefvet har förgäfves blifvit eftersökt bland Landshöfdinge-ämbetets, 

 Sundhets-commissionens och Collegii medici handhngar. Ett utdrag deraf fin- 

 nes tryckt i Stockholm, Kongl. boktryckeriet 1756. Äfven aftryckt i Modees 

 Utdrag ur Publique Handl. VI : 4408. 



^ Under Landshöfdingens frånvaro frän staden hade Landssekreteraren 

 samtalat med Linné om en inom länet grasserande ftirsot bland fåren. Resul- 

 tatet däraf blef det bref, hvaraf ofvanstående utgör en del. Som emellertid det 

 befanns »betänkeligit, samma rön, utan närmare bepröfwande å wederbörlig 

 ort, til bruk och nyttiande uti thetta mig [landshöfdingen] nådigast anförtrodda 

 höfdingedöme at antaga och utskrifwa låta; ty har jag funnit mig föranlåten 

 berörda ährende hos Kongl. Sundhets-Gommissionen härmedelst ödmiuk-hörsam^ 

 Hgen at anmäla, samt Kongl. Sundhets-Commissionens gunstbenägna yttrande 

 theröfwer, til behörig rättelse, mig med thet snaraste som ske kan, utbedia, på 

 thet i händelse af bifall, förenämda rön må warda innevvänare och almogen i 

 thenna Landsort, til nyttiande kundiordt». 



Denna skrifvelse, daterad den 15 April 1756, föredrogs i Sundhets- 

 commissionen den 24 Maj, hvarvid beslöts att remittera densamma till CoUe- 

 gium medicum. Redan den 26 aflät detta svar, hvari hemställdes, att « Kongl. 

 Sundhets Commission til det allmännas tienst behagade, i anseende til Herr 

 Archiaterns och Riddarens Linnaei wackra upgifne rön och tankar öfwer den 

 nu i wåhr grasserande Fåhr-siukan, låta de samma af trycket utkomma tillika 

 med den . . . Oeconomie Lectoren Carl Dahlmans berättelse i samma ämne, 

 hwilken han i Collegio inlämnat, och förtienar ej mindre att tryckas». Så 

 skedde äfven. 



'* I sagda tidning för den 7^2 1754 (n. 94) finnes ett ur ofvannämnda dis- 

 putation hemtadt meddelande om fårsjukan, dess förekommande och botande. 



