• 299 

 170. 



Wördsamt Memorial. 



Det är beklagligen mer än bekant, huru grufweligen Dysenterie 

 eller Blodsoten nu härskar öfver de flere Provincier i Riket och 

 bortrycker otålige medborgare, mera dödelig än allmänt, hwaraf 

 oss tillika är berättat, at til denna siukas utestängande, förbiudits 

 all communication med de besmittade byar på Landet. 



Denne siukdom har dragit sig alt närmare och närmare hit 

 til Upsala, och nu i dag har Medicinska Faculteten kommit i är- 

 farenhet at en man på Kongs-Ängs-gatan boende skal nu först 

 af denna smittosamma siukdom blifwit angripen. Ty har Facul- 

 teten funnit sig föranlåten at detta gifwa höga Landshöfdinge 

 Ämbetet wid handen, at, om Höga Landshöfdinge Ämbetet skulle 

 af faderlig omwårdnad täckas taga de Mesurer, som möjelige äro, 

 torde en gnista härmed snart kunna släckas, som ej, utbrusten i 

 full låga, står med mennsklig mackt at häfwa^. 



Upsala d. 13 Julij 1773. 



På Medicinska Facultetens wägnar 

 Carl v. Linné Jonas Sidrén. 



Decanus 



Patientens namn Holm, hos Muraren Örström på Kungsängs- 

 gatan. 



Originalet i Upsala Landsarkiv bland Skrifvelser från Akademiska Kon- 

 sistoriet, renskrifvet af annan person (troligen J. G. Acrell); endast under- 

 skriften (utom SiDRÉNS namn) egenhändigt af Lin.\é. 



'■ Det torde i våra dagar förefalla hardt när ofattligt, att denna skrifvelse 

 skulle hos någon kunna väcka anstöt. Så skedde dock. Den nyutnämnde 

 landshöfdingen, Friherre T. G. Rudbeck, spårade häri ett obehörigt intrång på 

 hans maktomräde, hvarför han omedelbart efter mottagandet (den "/t) till 

 Fakulteten aflät en i snäfva ordalag hållen skrifvelse, hvari han, »såsom sielf 

 mitt Embete förwaltande», uttalade sitt missnöje öfver att skrifvelsen lem- 

 nats »till mitt Embete» och ej till honom personligen, hvarjämte han framhöll, 

 att det, som pä Fakulteten ankomme, vore » medicamenters tidiga föreskrift och 

 en lämplig rigime[!]». Han »wille dock beordra Magistraten efterhöra den siuke, 

 lämna honom den handräckning, som för dem möjlig är, samt med rapporter 

 inkomma, hälst man där för innan dels torde lätteligen begå ett förhastande, 

 dels otienligt wara skulle, att den siuka utur staden föra på landet> (något, 

 som fakulteten aldrig ens antydt), emedan då »smitta skulle sig snarare ut- 

 breda, än om han, genom Fakultetens försorg af kärlek för mensklighet, niuter 

 tienliga medicamenter der han ligger». 



