817 



utan dett atl han mig åtskilligt märkwärdigt förtalte och 

 sielf sin trägård wisade, med hwad där uti öfwer win- 

 trarne sig berga kan, samt Kongl. Wettenskaps socie- 

 tetens förslag på dett högsta berömde. 

 25 Maj. Morgonen ther på antogs resan åht Lapmarken, läm- 



nandes den ordinaira Landswägen, hwaremot man fick 

 den swåraste wäg jag någonsin färdats. Han war up- 

 fyld med stenar, emällan h:ka tiocka trädrötter sig wef- 

 lade, hwarunder woro diupa holer med watn upfylte. 

 All jorden war sank, ty kielen gick här först nu uhr 

 jorden. Stora tallar omkull blåste lågo allestädes öfwer 

 ' wägen, och de smala biörkar, som snöen nedbögdt 

 gjorde stadigt bomar. Här och där lågo hedar, på 

 bägge sidor så branta, att hästen med största möda 

 kunne gå dem upp och nedföre, hwar emällan woro 

 rinlar och kierr utan broar, där hästen offta gick neder 

 till sadelen. Jag önskade då äga den förmon, jag till- 

 förne så mycket a verserat, näml. att få rida landswägen, 

 fast wore dett för Ångermanlands brantaste backar, ty 

 här hotade hästen hwart steg till fallande. Kom dåck 



26. omsider, dagen äffter, mot aftonen till Granö en, som 

 är den sista byen uti Wästerbotn, i wäster från Umeå 

 stad, och ligger 7 mihl från landswägen. Jag som intet 

 hwilat sedan jag war i Umeå, blef här öfwer natten. 



27. Morgonen där på for Ume Elfwen up före till Lyksele, 

 första kyrkian uti Umeå lapmark, som ligger 5 mihl 

 från Granöen, dit jag anlände pingest affton, el:r samma 

 dag. 



Dagen här på, pingestdagen, hade jag tänkt blifwa 

 q war. Pastor Gran*^ hade williat jag skolat wäntat till 

 nästa Bönedag, hållandes för orådeligt wara koma till 

 Lapparne före han det på praedikostoln publicerat, be- 

 farandes, att dett samma mig hända kunne som hans 

 hustru, hwilken tillförna, då hon på dem oförwarandes 

 kommit, blifwit tröstad'' med bössan. Men som floden 

 begynte träffelig. taga till af wärman i fiellen, skyndade 

 jag på, fick också straxt en Nybyggare, h:kn mig till 

 första lapp siöledes föra skulle. 



Reste därföre äffter slutad Gudstienst åstad, tagandes 

 allenast med mig 3 kakor bröd och några rentungor till 



