321 



till att begifwa mig så lång djd ibland detta willa fol- 

 ket, som eij wiste hwad min resa gick uht på. Ärhin- 

 drade mig ock, hwad jag utstod uti Umeå Lapmark 

 genom dett jag eij förstod språket. Hade äfwen nog af 

 mig att bära, där jag ock icke provianten föra skulle. 



När jag omsider war komen uppå willa fiellen, tyck- 

 tes mig wara komen liksom uti en ny wärld. Här sågs 

 nu mehr ing. skog, utan idel bärg, dett ena större än 

 dett andra, betächte af en stadig snö. Ingen wäg, inga 

 spor, inga rudera till bebodt hus fans här mehr. Den 

 gröna somaren tycktes här wara bortdrifwen och ned- 

 slagen till de diupaste dalarne emällan bärgen. Här 

 såg5 nu föga foglar, mehr än fiellrypor, som i dalarna 

 sprungo med sina ungar. Den behageliga wärman, som 

 tilförne wederqwickt både oss och alt lefwande, tycktes 

 liksom fly detta rum. Då solen undertijden tände an, 

 gafs här ej någon swalkande skugga. När jag wände 

 min ögon på örter och gräs, war ganska få, som jag 

 tilförne sedt, så aldeles främmat blef all ting för mig. 

 Jag gick nu uppå de högsta bärgen att se middnats 

 solen. Jag satte mig neder att sarabla och beskrifwa 

 örter, att jag aldeles förgät tijden. Tolken påminde mig, 

 att wij hadom till nästa Lapp 5 ä 6 mihl, och att man 

 borde skynda sig, om man nägon mat skulle få af re- 

 narne. Wij gick då för snöbärgen upp och ned, ja på 

 sides, som än war swårare, undertijden hela långa wä- 

 gen på stenskierf. Wij kom då inmot andra afftonen 

 till första Lappen, h:kn mottog mig wähl, lätt mig få 

 ett par renskin att ligga uti. Straxt kom renarne hem 

 till 700 a 800 stycken. De miölkades och miölk koktes 

 åht mig, som war mycket mächtig. Han lämnade och 

 mig sin egen sked, den han hade i sin tobakspung. Jag 

 begärde genom tolken att hon skulle twättas, dett och 

 straxt skedde, i dett han tog watn i munnen och spru- 

 tade på skeden. 



När jag ätit och hwilat, stälte jag min kosa rätt i 

 wäst-söder åht Pitheå fiell; därifrån åht höga isbärgen 

 äl:r fiell-ryggen. Och som jag där ifrån hade föga öfwer 

 4 a 5 mihl neder till Wästerhafwet, tycktes wara nödigt 

 se, huru fiellen säg uht på wästra sidan och om samma 



Linnés brefräxling 1. gj 



