325 



blifvit utbytta mot svenska. Så t. ex. hafva .accomoderade, continuerligt, 

 curieuxt, convoij, restaurerad m. m. blifvit öfverstrukna och i stället öfver- 

 skrifvits /ägnade, stadigt, märkwärdigt, skiiits, styrkt o. s. v. 



* Den 9 Nov. 1732 blef denna reseberättelse uppläst, hvarvid, såsom Linné 

 uppgifver, »Societeten lätt märka, att resan war giort äffler största behag och 

 all möilig activitet. Admirerade all den möda jag utstät, och de lifz asserder 

 man undergåt condolerades». Vid samma tillfälle ingafs ock en förteckning 

 öfver gjorda observationer samt förevisades »collecta curiosa in re naturali». 

 Linné var uppenbarligen härmed ej fullt belåten, enär endast de mineralogiska 

 observationerna upplästes, och dessutom »giordes ej judicia, ej häller attendera- 

 des de märkwärdigaste». Samhngarne »sågs hastigt igenom, utan synnerhg re- 

 flexion». 



* Ej osannolikt är, att med »Instrtiction» menas de 76 puncter Quterenda 

 af hvarjehanda slag, som finnas antecknade i manuskriptet till Iter Lapponi- 

 cum. »Viaticum» torde däremot vara en af Vetenskaps-societeten utfärdad 

 öppen rekommendationsskrifvelse. Denna finnes meddelad i Th. M. Fries, Linné 

 I bilag. s. 12. 



' Detta, hvilket äges af Linnean Society i London, är utfärdadt den 10 

 Maji 1732 för »Studiosus medicinae och docens in historia naturah, Hrr Carl 

 LiNN^us», hvilken »kommer uti ett mycket angeläget och för publicum nyttigt 

 ärende, efter vvederbörandes godtfinnande at giöra en resa till Wästerbotn, Lap- 

 markerne och i återresan igenom Österbotn». 



* Olof Broman, född 1 676, död 1 750 såsom prost och kyrkoherde i Hudiks- 

 vall. En synnerligen mångsidig man : författare af den första svenska ro- 

 manen; nitisk och lycklig utöfvare af läkarekonsten, hvarigenom han bland an- 

 nat var de från Jämtland återtågande, sjuka och frostskadade karolinerna till 

 väsentlig hjälp; ifrig naturforskare, hvarför han ock 1730 invaldes till ledamot 

 af Vetenskapssocieteten, hvilken han meddelade sina iakttagelser öfver Hälsing- 

 lands fiskar och fåglar; under 1727 — 50 verkstälde han tre gånger dagligen 

 barometer-observationer. 



^ Jacob Grundel, född 1657, död 1737, friherre, landshöfding i Väster- 

 botten, generallöjtnant. 



® Olof Graan, kyrkoherde i Lycksele, «en stilla viracker man; hade beswär 

 af mig både i up och nedresan, befordrade min resa med all omsorg, fägnade 

 mig wähl och skänkte mig en lappbåt uti migniateur, som kostade 2:ne caro- 

 liner» (Linnés anteckn.). Var en synnerligen nitisk prest, som »med trohet och 

 ospard flit skött sin tjenst, två gånger om året rest kåta från kåta, hushåll 

 från hushåll och med stor vedermöda och olägenhet vistats i vilda fjellen för 

 att informera sina åhörare i deras Christendomsstycken, hvadan ock desse sjelf- 



kräljandes lefvererat sina spåtrummor i sin kyrkoherdes händer. Gift 



med Khdn i Burträsk Lars Hernodii dotter Elsa, för sin ovanliga driftighet 

 kallad Pastor Elsa». (I. Grape, Svenska Lappmarkens Herdaminne s. 26.) 



^ tröstad = hotad. 



^ Corvus infaustus L., lafskrikan. 



» Daniel Solander, född 1688, kyrkoherde i Piteå och kontraktsprost, 

 död 1738. >Probst mag. Solander i Pitheå, en god gamal gubbe, accomoderade 

 mig 2:ne gånger honett. Mag. Solander filius hade nog beswär af mig och 



