33i2 



Ty förfogade jag mig neder på samma ängd, då jag straxt 

 blef warse den Sm-brun där är upptagen, fast nu i mindre bruk. 

 Den samma hade åtskilliga utlopp ofwanföre uti ett kär, och satte 

 altså hela tracten ett brunt sedimentum ocraceum, hkt skrämt en 

 dehl af folket, såsom här uti skulle wara något skadeligt; men 

 huru innocente sådane watn äro för boskapen ser man til öfwer- 

 flöd, där acidulae på andre ställen finnas. Spinlar fans här eij 

 mehr änn annorstädes, snarare mindre antahl, eijhäller någre 

 andre species än de nedre hoos oss äro vulgäres. 



Man behöfde eij så långt gå effter orsaken, ty så snart jag 

 satte foten på land, dit jag med en liten båt öfwerstyrdes, straxt 

 wiste sig den, som till ett sådant mord war skyldig, näml. Cicuta 

 aqvatica, svetice Sprängört, ehuru wähl hon elliest i Sverige är 

 ganska rar. 



[Denna ört är här i Sverige nog rar och sälsam, så att jag 

 wett mig ingen städz sedt henne för än här uppe. S. S. Th. Dr D. Ol. 

 Celsius, membrum societatis nostrse meritissimum, har observerat 

 henne på några ställen här i Upland och kallas vulgo sprängört, 

 emedan då hon ätes af boskapen, blifwa the ad crepaturam usq. 

 inflati.] ^ 



Men deremot är hon eij så rar uti tyskland och dylika orter. 



Den samma Cicuta veterum har i långa tijder warit. hoos 

 exteros bekant, som fordom brukat henne att afdaga taga ogier- 

 ningzmän med, och besynnerl. genom Socratis död namkunnog. 



Uti de wärmare werldenes delar äro oräckneliga förgifftige örter 

 bekante, som denna långt öfvvergå; Men der emot i hela Europa 

 är ingen inquilina som denna förliknas kan; hwar af den lärde 

 Wepferus* blifwet förorsakad om henne skrifwa en hehl tractat, 

 hwilken upräknar ett stort antahl af oskyldige barn, som allenast 

 af dett de något litet af henne smakat, most med sitt lif försonat. 



Dett är ock wist att åtskillige venena äro hominibus lethalia, 

 som eij äro andra diur skadelige; andra deremot e regione oskälige 

 diur skadelige, men meniskior intet, ty hafwer och Wepferus för- 

 sökt henne på åtskillige diur, men altid funnit henne lika. Jag 

 will doch här ej urgera, om cruda vegetabilia böra proberas på 

 animalibus pure carnivoris, ut canibus, lupis etc, och om de här 

 gifwa oss säkra experiment. Man ser ju att hunden vomerar alle- 

 nast af litet rått gräs, fast dett ingen ting mindre skulle praestera 

 än vomitorium hoos Meniskan, ännu mindre hoos Boskap etc. 

 Däremot twiflar jag ock icke, att om man wille truga kiött på ett 



