336 



rum scriptis förekoma, ty hafwa ock Poeterna williat persvadera, 

 dett hon af helwetis hundens Cerberi fradga woro upwuxen. Man 

 må allenast wist trygga sig wid Matthioli'' experimenter gjorde på 

 4 stycken ogierningzmän till döden dömde, på hwilka bhfwit effter- 

 låtit försöka en så giftig örtz krafft; då man ser hwad faseliga 

 symptoma af en liten betta påfölgt, och huru swårt dett med anti- 

 dotis kunnat förekomas. Ja, äfwen hoos Wepferum de cicut. aqv. 

 finnas lika experimenter giorda på hundar och Lupos, hwilka af 

 convulsioner gifwet up andan. 



Af långt lindrigare krafft fant jag Aconitum wara här i nor- 

 den, ty då jag uti upresan åht Lapländerna in medio maji reste 

 genom Medelpad, kom först i syna dett aconitum, som tädan hit i 

 Horto academico blifwet fört och planterad, komandes under föll- 

 iande namn. 



Aconitum Lycoctonum liiteum GB. 183 majus Dod. 436. 



Aconitum Lycoctonum Frank, specul. 1. 



Aconit. Lycoctonum flore purpureo folio platani Rudb. patr. 

 hört. acad. 1. 



Aconitum coeruleum s. Napellus I. Rudb. fil. cat. rar. pl. 

 Laponic. in Act. Lit. Svec. 1720 p. 96. 



Napellus Rudb. patr. cat. 29. 



Calceolus Lapponicus mit Brassica rhangiferorum Scheff. 

 Lap. 360. 



Oisk älr GisJce Medelpadis. 



Detta Aconitum stod allestädes wid wägen orördt af boskap 

 och andra diur; Eijhäller ätes hon på fiellen af Renarna, fastän 

 ScHEFFERus ^ kallar henne Rhenkåhl, så att man ser med förundran 

 de oskäliga diurens naturliga art. 



Änteligen bl ef jag warse en hustru, som plåckade des blad, 

 dem jag eij kunne förstå hwar till [de] tiena skulle, hkn lätt förstå 

 att de till mat plåckades, hwarifrån jag henne för allt dett heligt 

 woro warnade. Hon däremot mysandes lätt märka att hon wähl 

 ätit dett förn i dag, och att jag eij förstodo hwar till en så god 

 ört tienlig woro. Ty stiger jag af hästen, föllier heime hem, att i 

 sielfwa wärket se det som hon förtaide. Bladen sönderskuros med 

 andra örter, kokades som kåhl; till middagen kom mannen hem, 

 hwilken med sin hustru, en gumma och nogra små barn giorde 

 sig här af en härlig måltid, utan minsta siukdom älr symptoma, 

 tacka där till och altså har offta dristigheten funnit, det eftertanken 

 eij kunne utgrunda (et sic quae non invenit ratio, saepe invenit 



