337 



temeritas). Dico qvfe propriis vidi oculjs. Och att detta är eij nytt 

 liar jag hört af andre trowärdige från Jämtland consenteras. Eij 

 mycket olik denna är den observation Bernhard a Berniz^ de Na- 

 pello in polonia non venenoso Ephem. nat. Curios. annus 2:dus 

 p. m. 79, insat, där han refererar, att en dräng plåckade bladen 

 med andra salater, gaf sin Herre att. äta utan minsta symptomat, 

 doch i långt mindre qvantitet. 



Här af har jag nödigt fölliande problemata framsättia, och 

 dem jag Physicis nogare examinera lämnar. 



a. Öm Äoonituni i locis Septentrionalibus af kiölden mister 

 sin kraflft såsom Bernhard a Berniz gissar. Hvilket doch tyckz 

 intet stämma öfwerens, emädan här uppe brukas roten sönder- 

 skiärnes, med miölk blandas och flugor gifwas, att därmed för- 

 drifwa dem, hkt ingalunda ske skulle, om hon eij woro gifftig äf- 

 wen här i norden. 



i?. Om des vis deleteria består allenast i roten och eij i bla- 

 den? Emädan des root altid giort experimenten hoos Matthioldm 

 och Wepferum, såsom wij nyl:n refererat, och roten brukas i Nor- 

 land att förgifwa flugor med. 



/. Om örten ännu sålänge hon är späd icke hafwer de skarpa 

 particlar, som hon får då den blifwer adultior et rigidior, och 

 altså är innoxa, då hon ännu är ung, men blifwer lethalis, då hon 

 blifwer .stor? ty den jag såg ätas, war ännu om wårtiden späd. 



d. Om particulse acres et corrosivse icke per diuturnam coc- 

 tionem altereras?, såsom sker med många andra saker. 



På fiellendår hon, prsesertiun ad latera, ömnogt wäxer, brukas 

 hon af Lapparna aldeles intet, ehm-u angelägne de då äro om 

 Fatno och jerja^^, som tillika med henne wäxa. 



Observat. 3:ia. 



De Lecto in desertis extemporaneo. 



Naturen, som till öfwerflöd försedt menniskan med kläder, 

 födo, hus och alt hwad som hälst af nöden wara kan, tyckz lik- 

 som hafwa förglömt Sängkläder; ty måste de med stor möda 

 sambias af diur och foglar, där alma Botanica alt annat förser 

 med. Men ach huru mycket ligger icke ännu fördolt, som men- 

 niskian eij kunnat dröma om? Hwad möda är icke för en re- 



Linnés brefväxling. 1. 22 



