Bartramia. 351 



(Broth.). Kemie, Simosenvaara (Oesch). Pielisjärvi, Koli (Linnan.). Juuka, Juuanvaara (Kot. und 

 Ranck.). — Kon. Jalguba (Simm.). — Ok. Paltamo, Melalaliti, Ellinlampi (Kyyhk.).l Sotkaino, Natula 

 (Kyyhk.); Tipasoja, Vuorisaari und Närhiniemi (K.); Vuokatti (Broth.), Keima und Kivelä cp. — cpp. 

 (K.). Puolanka. Hepoköngäs (K.). Suomussalmi, Katiskalammenkallio (K.). — 06. Aavasaksa (Buch). 



— K. Kuusamo, Pyhävaara (Broth.). Oulankajoki, Merenoja und Mustosenvaara (B.). Paanajärvi (Sil.). 

 Kiekkivaara (Broth.). Kuusinkijoki (E. af H.). — Kk. Kivakkatunturi (Sahlb.). — Lkem. Kittilä, Pallas- 

 tunturit (Mel.). Kuolajärvi, Pyhäkuru und Peravaara (E. af H.). — Le. Kätke^uanto, Pahtarinne (Norrl.). 



— Lim. Paitsitunturi und Tupoaiva (Linnan.). — Lt. Kola. Karaulnaja Pahta (Broth.). 



S. Sm., ög., Vg., Boh., När., Dld., Vsm., Vrml. — L. 



N. Sm. r. A. Kristiania pass. Bu. Ringerike. Ne. Saetersdalen. R. r. .\r. Stjordalen. No. 



Europa, Kaukasus, Himalaya, Yunnan, Rocky Mts. 



511. Bartramia pomiformis (L.) Hechv. Sp. musc. p. 164 (1801). [Bryum 

 pomiforme L. Sp. pl. p. 1580 (1753). — Bartramia crispa var. pomiformis LinclJ). 

 Musc. scand. p. 15 (1879).] 



Synözisch, meist mit von zwei kleinen Hüllblättern umschlossenen Hüllblät- 

 tern. Pfl. in meist lockeren, polsterförmigen, weichen, bläulich oder gelblichgrü- 

 nen Rasen. Stengel aufrecht oder aufsteigend, 2 — 4 cm, selten höher, oft wieder- 

 holt gabelteilig. Blätter aufrecht-abstehend bis abstehend, trocken mehrfach 

 verbogen bis kraus, aus länglichem, kaum scheidigem Grunde allmähhch lang 

 borstenförmig, bis 5 mm lang, mit bis weit hinauf umgerollten und weit herab 

 doppclzähnigen Rändern; Rippe oberwärts am Rücken gesägt und als gesägte 

 Pfrieme austretend; Zellen ziemlich durchsichtig. Sporogone meist einzeln. Seta 

 1 — 2 cm, aufrecht, rot. 



Auf kalkfreier oder kalkarmer Erde und an schattigen, kalkfreien und kalk- 

 armen Felsen. 



F. AI. Geta. Hagö (Hult). Saltvik, Kvarnbo und Fremmanby (Born.). — .Ab. Korpo, Strömma 

 (Ekl.). Pargas (Tengstr.). — .V. Helsingfors (Lindb.). Hogland. Kotikallio (L.). — Ta. Pirkkala (Simm.). 



— Kl. Valamo (W. Nyl.). — Tb. Virrat. Helvetinjärvi (Broth.). — Kb. Pielisjärvi, Koli (Linnan.). — 

 Kon. Kivatsch (Kullh.). — Ob. Rovaniemi, Pöyliävaara (Brenn.). — K. Kuusamo. Pyhävaara, Kallio- 

 peränvaara und Mustosenvaara (Broth.). Nuorunen (Nyb.). — Lkem. Kuolajärvi. Särkitunturi (Linnan.). 



— Li. Patsjoki, Tsitsanjarga (Popp.). — Lim. Porjaguba (Sei.).— Lt. Kola, Karaulnaja Pahta (Broth.). 



— Lp. Ponoj (Broth.): zw. Ponoj und Orlov (B.). 



S. Sk.~L. 

 N, Sm. — F. 



var. crispa (Sw.) Bryol. eur. fasc. 12 Mon. p. 13 (1842). [Bartramia crispa 

 Sw. Musc. suec. p. 73 (1799).] 



Kräftiger als die Hauptart. Rasen bis 10 cm. Blätter trocken fast kraus, 

 feucht weit abstehend, aus ovaler Basis rasch lanzettlich-pfriemenförmig, 6 mm 

 lang und darüber. Kapsel die verlängerten jungen Sprosse nur wenig überragend. 



An schattigen Felsen und in Felsenritzen, oft in mächtigen Polstern. 



F. AI. St. fq. (Born.). — Ab., N. und Ka. ± fq. — Ik. Muola (H. Lindb.). — St., Ta., Sa., Kl. - 

 fq. — Kol. Salmi (Pes.). Vosnessenje und Schtjeliki (Elfv.). — Oa. Närpes, Yttermark, Vargbärget (E. 

 af H.). Isokyrö, Orisberg (Ranck.). — Tb., Sb. und Kb. N fq. — Kon. Jänkäjärvi (Xorrl.). Zw. Tschuiskoi 

 und Kivatsch (Sei.). Pirttiniemi (Kullh.). — Om. Soini, Uurimäki (Backm.). Alajärvi, Käärmekallio 

 (B.). Vindala. an einigen Fundorten (B.). — Oft. wenigstens pass. (Kyyhk.). — Kpoin. Loukkovaara 

 (Bergr.). — Ob. Muhos (Huum.). Rovaniemi (Brenn.); Meltaus, Ristikallio und Hepokallio (Hult). — 

 K. Kuusamo (W. Nyl.): Valajankoski (Xyb.). — Lkem. Kolari. Jouhisuannonvaara (Hult). Kittilä, 

 Äkäslompolo (H.). Pyhätunturi (Huum.). Ounastunturi (Sandm.). — Le. An einigen Fundorten in der 

 Nadelwaldregion (Norrl.). Kilpisjärvi. in der Birkenregion (N.). — Li. Inari. an einigen Fundorten in 

 der Nadelwaldregion (Hult): Kodossuannonpää und Veitsiknjarga, in der Birkenregion (H.). Utsjoki, 

 Kenischkoski (H.). — Lim. Puitsitunturi (Linnan.). — L(. Im südwestl. Teile an einigen Fundorten (Roiv.). 



S. Sk. — L., häufiger als die Hauptart. 



N. Sm. — F., häufiger als die Hauptart. Nordgrenze bei 70° 25' n. Br. 



Europa, Algier, Kaukasus. Himalaya. Amurgebiet, Kamtschatka, Japan, Nord-Amerika. 



var. hctcromalla (Brid.) C. Müll. Syn. I. p. 499 (1849). [Bartramia heteromalla 

 Brid. Bryol. univ. II. p. 42 (1827). — B. Xormaiini Holmgr. Mss. 1869 et Hartm. 

 Sk. Fl. 10. ed. p. 47 (1871).] 



Blätter stark sichelförmig-einseitswendig. 



N. F. Maalselvdalen. 



Nord-Amerika. 



