Pterygynandrum. 



545 



lieh bis bräunlicli. Fortsätze des inneren Peristoms kurz oder rudimentär. Sporen 

 12 — 18 jj, rostfarben, fein papillös. Sporenreife im Juli und August. — Fig. 105. 



An Steinen, Blöcken und Felsen verschiedener Art, auch an Stämmen und 

 Wurzeln der Bäume. 



F. AI. pass. (Born.). — Ab. St. Karins. Piikkis. Pargas. Uskela. Karislojo. Lojo. — N. Ekenäs. 

 Kyrkslätt. Esbo. Heisinge. — Ka. Kymmene. Sippola. Valkeala. Säkkijärvi. Räisälä. — Ik. Kuolema- 

 järvi. — Sl. Eura. Kuru. — Ta. Im südösll. Teile st. fq. (Norrl.). Korpilahti und Luhanka st. fq.— fq. 

 (Vain.). — Sa. Valkeala. Ruokolahti. Puumala. Kangasnieini. Nyslott. — Kl. Kurkijoki. Valarno. 

 Sortavala. Impilahti. Soanlahti. Pälkjärvi. — Kol. Schtjeliki (Elfv.). ^ Tb. fq. (Broth.). — Sb. Virta- 

 salmi. Kuopiü fq. (Link.). Maaninka und Pielavesi fq. (Roiv.). — Kb. Tohmajärvi. Pielisjärvi. — Kon. 

 Käppäselkä. Dianova gora. — Oh. Kajana (Lackstr.). Sotkamo, Ilepolahti und Talvivaara (Kyyhk.). 

 — K. Kuusamo. Autinköngäs (Broth.). — Le. In der Waldregion pass. bis Kilpi.sjärvi (Norrl.). — Li. 

 Inari, Sakatinpahta und Kultala (Hult); Hainmastunturit, in der Birkenregion (H.). — Lim. Kandalaks, 

 Schelesnaja (Broth.). Tschun (B.). — Lv. Orlov (Kihlm.). Poroj (Broth.). 



S. Sk — LuL., am reichlichsten in den mittleren und nördlichen Provinzen, selten in Sh. und an 

 der Westküste fast fehlend Steigt in L. bis 1,000 m hinauf. 



N. Sm.—F. 



Europa, Algier. Kanaren. Kaukasus. Japan. Nord-Amerika. Nordgrenze auf Spitzbereen. 



1S/^ 



Fig. 105. Pterygynandrum filiforme. A Fruchtende Pfl. (3/1); B Stengelb. (50/1); C Blattspitze (.^OO/I): 

 D Blattbasis (300/1); E Peristom (300/1). 



var. decipiens (Web. et Mohr) Limpr. Laubm. II. p. 768 (1895). [Xeckera 

 decipiens Web. et Mohr Bot. Taschenb. p. 241 et 473 (1807). — Pterigijnandnim 

 heteropterum Brid. Bryol. univ. IL p. 176 (1827). — P. filiforme var. heteroptemm 

 Bryol. eur. fasc. 46/47 Mon. p. 3 (1851). — P. filiforme var. crassius Hartm. Sk. 

 Fl. ed. 9 (1864). — P. decipiens Lindb. Muse, scand. p. 36 (1879).] 



Kräftige Pfl. in schwellenden Rasen. Aste meist stumpf, herabge krümmt, 

 rund oder einseitig beblättert. Blätter 1 — 1,2 mm lang und etwa 0,75 mm breit. 

 Seta bis 2 cm. Kapsel etwa 3,5 mm lang. Fortsätze des inneren Peristoms meist 

 von Zahnlänge. 



F. AI. Geta (Arrh.). Finström, Bartsgärda (Born.). Saltvik, Haraldsby (B.). — Ab. Abo, Runsala 

 (Brand.). St. Karins. Ispois (Link.). Uskela, Linnamäki (Lindb.). Karislojo (Sundv.) Lojo, an mehreren 

 Fundorten (Lindb., E. af H.). Vichtis (W. Nyl.). — .V. Helsingtors (Lindb.). Sibbo, Gesterby (Ranck.). 

 — Ka. Kotka (Ulv.). Antrea, Liikola (Lindb.). — Ik. Sakkola (H. Lindb.). — St. Eura (Rönnb.). Karkku 

 (Hjelt). Pirkkala (Simm.). — Ta. Im südöstl. Teile pass. (Norrl.). Korpilahti, Päiväkunta (Vain.). — 

 Sa. Valkeala (Sundv.). Lappee (Buch). Taipalsaari (Simm.). Kangasnierni (Lackstr.). — Kl. Valamo 

 (Lindb.). Jaakkima, Puutsalo (L.). Sortavala, Läskelä (Pes.); Pötsövaara (P.); Paastovuori (P.). Impi- 



35 



