— 27 — 



та обшморганими мочками, з жовтими голочками та 

 обламаними пупьяшкамн (іючками) на кінці стебелька 

 викидають геть, а останні прикопують у рівчачки, як 

 казано. 



Підносна живці* до садигьниць. До садільниць живці 

 підносяться на носилках. Треба доглядати, щоб живці 

 на носилках не зоставались з голими корінцями, а були 

 завжди притрушені сирим піском — це діло тих. що 

 носять носилки: їх же діло дивитись за тим, щоб са- 

 дільнпці це брали у відра по багато живців, бо инакше 

 живці у відрах будуть мпятись. плутатись корінцями і 

 садільниця буде рвати корінці виймаючи їх по одному 

 з відра для садки. Садільниця, набравши у цідро з во- 

 дою живців, доглядає, щоб корінці їх були завжди у 

 воді і щоб вони там не плутались; для цього відро пе- 

 регорожується палічкою пополам і у одну половину 

 становляться живці. З відра для садки садільниця бере 

 по одному живцю бережно, щоб не пообшморгувати мочок 

 і не обірвати середнього коріня. 



Садна. Садовити живці можна абож під лопату, чи 

 заступ, абож під „садільний меч д. Колесова". Садка під ло- 

 пату йде так. На перехресті борозен, зроблених розміт- 

 ником, копач копає яму такої глибини, щоб вона була не 

 мільче довжини соснового коріня і, як що можна по грун- 

 ту землі, з рівною, прямою задньою стінкою. У викопану 

 ямку садільниця становить живець, притуливши його до 

 стінки і держучи двома пальцями однієї руки на пів-вер- 

 шка або один вершок вище того міста, де починається ко- 

 рінь (це місто зветься шийкою) (мал. 19), а другою рукою 

 насовує у ямку землю. Засипавши ямку землею у щерть. 

 садільниця гарно обминає руками землю біля живця, 



