— 5 — 



вони соломою. Дворн обнесені поламаними похилими 

 тинами, а то й зовсім тину не має. повітки та загати 

 низенькі, старенькі, обмазані полупаним кізяком з 

 дірками на кришах. Звісно, ліс порубаний, лісу нема. 

 а на тих місцях, де колись ріс ліс шумлять весняною 

 водою яри, абож біліють сипучі піски. Що до пісків 

 то їх можна зробити не тільки Вв шкідливими, а ще п 

 користними. Як же це зробити? Звикле, на низьких 

 заливних містах, коло річок росте дуб. бересток, вья- 

 зок, ясен, кленок, лина, отака, осокір, чорноклен, жо- 

 стір, ліщина, рідко терен, а на самих низьких та мок- 

 рих з водою містах росте чиста висока та струнка 

 вільха Далі від річки на сухих вже болотцях міяі 

 купинами, де ще не глибоко можна знайти воду, росте 

 лоза, а кругом береза; на ще вищих містах росте абож 

 сосна, абож ріденька травиця, та на „кучугурах- — де- 

 реза, шелюг та корячкуватий осокір. У селах, де земля 

 піскувата, не рідко можна бачити гнучку та гінку 

 високу тополю. З усіх перелічених дерев на піску 

 скоріш усього можна розвести сосну, бо тільки вона 

 одна росте гарно на піску, та ще можна до неї додатп 

 шелюг, котрий росте й на самих сипучих пісках. Ці 

 останні піски перш усього засажують шелюгом абож 

 сплош, абож розбивають піски шелюгом на клітки 

 5 — ю десятин у кожній, а як він підросте і буде за- 

 хищати клітки від вітру, і пісок не буде здуватися 

 вітром, то тоді вже клітки засажують сосною. Сосну 

 розвести не дуже трудно, було б бажання. Сосна роз- 

 множується, як звісно, одним насінням, бо не дає парості 

 ні від коріня, ні від пеньків, скажем не так, як при- 

 мірно верба, кожна гіляка котрої, забита у землю, прий- 



