Яе розвести на піску сосновий № 



Ліві, а иноді й праві береги наших українських річок 

 складаються дуже часто з піску. Піски то підступають 

 до самого берега річки, то відходять від його і розсти- 

 лаються за прирічними лугами та лісками на десятки 

 і сотні десятин. Береги Дніпра, Ворскли, Десни, Псьола, 

 Орелі та Донця складаються на 6 — 7 і більше верст у 

 ширину з піску; вітер підхоплює цей пісок, несе його 

 на поля, на луки, на села і хутори і засипа їх, а на 

 пісчаному морю виростають високі „кучугури", на 

 котрих росте дереза, шелюг та корячкуватий осокір. 

 Велику шкоду робить пісок хазяїну, а мало хто тур- 

 бується про те, щоб задержати його і не дати йому 

 псувати хліборобну землю і заносити села. Скілько та- 

 кого нікчемного піску набереться на Україні,— сказати 

 трудно; але, пригадавши те, що Ворскла тече по 5' країні на 

 протязі 230 верств і по її берегах багато нанесено сипучо- 

 го піску, Псьол з його широкою пісчаною долиною тече 

 на протязі 243 вер., Ореля протіка в Полтавщині та 

 Харьківщинї 330 в., а Донець у одній Харьківщині 

 пробіга 400 вер., можна положити за вірне, що тисячі 

 і десятки тисяч десятин прирічного піску не приносять 

 людям нічого окрім збитків. Наприклад, у двох сіль- 

 ских громад— Ямпольскої та Лиманської Изюмського 

 повіту числиться нездатного для хліборобстма піску по 



