hakma'en ' 15 



indføre dem igen paa dette Terræn, fra hvilket Gfeben 

 jog dem bort. 



Hvad der myldrer frem uden min Mellemkomst, 

 er de Indvandrere, der besætter ethvert Stykke Jord, 

 som er bleven gravet og derpaa i lang Tid overladt til 

 sig selv. Vi har her i første Række Kvikgræsset, dette 

 afskyelige Ukrudt, som tre Aars bitter Krig ikke har 

 formaaet at iidrydde; dernæst kommer, hvad Antallet 

 angaar, Knopurterne, af frastødende Udseende en som 

 alle, strittende med Torne eller stjærneformede Helle- 

 barder. Der er den gulblomstrede Knopurt, Bjærg- 

 Knopurten, Stjerne-Tidslen, den ru Knopurt, den første 

 den fremherskende. Hist og her hæver sig midt i disse 

 indviklede Masser den spanske Scalymus som en Kan- 

 delaber, der i Stedet for Lys bærer store, orangegule 

 Blomster. Dens Torne er stærke som Søm. Op over 

 den rager den illyriske Bomuldstidsel, hvis eneste og 

 oprette Stængel naar en Højde af to Meter og ender 

 med en stor, rosenrød Blomsterkvast. Dens Bevæb- 

 ning staar næppe tilbage for den, den spanske Scaly- 

 mus frembyder. Vi maa ikke glemme Tidslernes 

 Gruppe med den tørnede eller » grusomme* Tidsel i 

 Spidsen, den, der er saa stærkt væbnet, at Plante- 

 samleren ikke véd, hvor han skal gribe fat i den. Der- 

 næst Spydtidslen med sin rige Bladvækst og med et 

 Spydblad i Spidsen af hvert af Bladenes Ribber, og en- 

 delig den sortplettede Tidsel, der danner en tornstrit- 

 tende Bosette. I Mellemrummene imellem disse kryber 

 som lange, tornvæbnede Snøre den blaafrugtede Brom- 

 bærbusks Ranker hen over Jorden. Naar du vil be- 

 søge det tørnede Krat, medens Bier og Hvepse er ude 

 efter Føder, maa du have Støvler paa, søm naar midt 

 op paa Benene, eller du maa være forberedt paa blo- 

 dige Stik i Læggen. Saa længe som Grunden holder 



