16 J. H. fabre: instinktets mysterier 



paa nogle Rester af Foraarsregnen, mangler denne 

 grove Plantevækst ikke en vis Charme, naar Scalymus- 

 Pyramiderne og Bomulds-Tidslens smekkre Forgre- 

 ninger hæver sig over det almindelige Tæppe af den 

 gulblomstrende Knopurts svovlgule Blomster. Men lad 

 Sommerens Tørke komme, og vi ser kun et forladt Øde, 

 som Flammen fra en Tændstik sætter i Brand fra Ende 

 til anden. Saaledes er eller saaledes var, da jeg tog det 

 i Besiddelse, dette yndige Eden, hvor jeg gjorde Reg- 

 ning paa at leve for Fremtiden i inderligt Samliv med 

 Insekterne. Fyrretyve Aars bitter Kamp har vundet 

 det for mig. 



Eden sagde jeg, og ud fra det Synspunkt, som in- 

 teresserer mig, er dette Udtryk ikke ilde valgt. Dette 

 forbandede Terræn, hvem ingen vilde betro saa meget 

 som en Smule Turnipsfrø, er et jordisk Paradis for 

 Bierne og Hvepsene. Dets vældige Opvækst af Knop- 

 urter og Tidsler drager dem alle til sig rundt omkring 

 fra. Aldrig har jeg under mine entomologiske Jagttog 

 set saa stor en Befolkning paa en enkelt Plet, alle de 

 forskellige Haandværk har sat hinanden Stevne her. 

 Her kommer de, der jager al Slags Vildt, Bygnings- 

 haandværkere, som bygger af Ler, Vævere af Bomulds- 

 stoffer, de der samler Stykker, udbidt af Blade eller af 

 Blomsternes Kronblade, Arkitekter, der opfører Byg- 

 ninger af Papirmasse, Cementarbejdere, som blander 

 Gement, Tømmermænd, som borer i Træ, Bjærgværks- 

 arbejdere, som graver underjordiske Gange, Arbejdere, 

 som behandler Guldslagerhud, og mange flere. 



Hvad er det for en dér? Det er en Anthidie, en 

 Skrædderbi, som skraber den edderkopspindlignende 

 Belægning af den gulblomstrede Knopurts Stilke og 

 samler sig en Kugle' af Bomuld, som den stolt bærer 

 hjem mellem Spidserne af sine Kæber. Under Jorden 



