18 j. H. fabre: instinktets mysterier 



Sjældenheder, ja endog Nyheder. Jeg er en alt andet 

 end øvet, end sige da ivrig Jæger, thi Insekterne inter- 

 esserer mig langt mere, naar de er i Færd med deres 

 Arbejde, end naar de er stukket paa Naale i et Skab. 

 Hele Hemmeligheden ved min Jagen bestaar i den over- 

 fyldte Ammestue, som mine Knopurter og Tidsler 

 danner. 



Til denne folkerige Familie al" Honningsamlere 

 slutter sig ved et ualmindeHg heldigt Tilfælde den gan- 

 ske Jægerstamme. Nogle Murere havde hist og her i 

 Harmaen efterladt sig store Sanddynger og Stenhobe, 

 som skulde benyttes til at opføre en Indhegningsmur. 

 Arbejdet gik langsomt, og Byggeemnerne fandt Ind- 

 byggere lige fra det første Aar af. Murerbierne havde 

 valgt sig Mellemrummene imellem Stenene til Soveplad- 

 ser, hvor de tilbragte Nætterne i tætte Grupper. Det 

 kraftige, øjeplettede Firben, som angriber baade Men- 

 nesker og Hunde med vidt aabent Gab, naar det er 

 drevet op i en Krog, havde valgt sig en Hule, i hvilken 

 det laa paa Lur efter en forbigaaende Pillebille. Den 

 langørede Stenpikker, der er paaklædt som en Domi- 

 nikanermunk, hvidkoftet med sorte Vinger, sad paa den 

 øverste Sten og sang sine korte, landlige Sange; dens 

 Rede med de blaa Æg maa findes et eller andet Sted 

 i Hoben. Den lille Dominikaner forsvandt med Sten- 

 dyngerne, hvad jeg beklager, da den vilde have været 

 en fortryllende Nabo. Det øjeplettede Firbens For- 

 svinden beklager jeg derimod ikke. 



Sandet skjulte en Koloni af en anden Art. Her 

 fejede Bembex'erne, en Slags Gravehvepse, deres Gan- 

 ges Tærskel, idet de slyngede en Sandkurve bagud. Den 

 Languedokske Sphex slæbte af med sin Græshoppe ved 

 et af dens Følehorn, og en Stizus, en Slags jagende 

 Hveps, ophobede sine Forraad af Cicadeller (Smaa- 



