harma'en 21 



bejde. Det er rigeligt et kvart Aarhundrede, siden jeg 

 saa den næsvise Græshoppejæger. Da jeg gjorde dens 

 Rekendtskab, plejede jeg at aflægge den Besøg i nogle 

 Kilometers Afstand, hvilket betød en formelig Ekspe- 

 dition under den glødende August-Sol. 



Nu tinder jeg den ved min Dør, vi er intime Na- 

 boer. Karmen omkring mit lukkede Vindue forsyner 

 en Pelopæus, en Slags Murer-Hveps, med en Lejlighed 

 med en mild Temperatur. Dens af Jord byggede Rede 

 er fastgjort til Kvaderstens Væggen, og for at komme 

 ind i sit Hjem benytter Edderkoppejægeren et lille Hul, 

 som tilfældigvis er ladt aabent i de lukkede Skodder. 

 Paa Persiennernes Lister bygger nogle faa Murerbier 

 deres Cellegrupper, og indenfor de ydre Skodder, som 

 man har ladet staa paa Klem, opfører en Eiimenes, et 

 Medlem af de murende Hvepsers Gruppe sin lille Jord- 

 kuppel, der er forsynet med en kort Hals med en 

 klokkeformet udvidet Indgangsaabning. Den alminde- 

 lige Gedehams og Polistes er Gæster ved mit Middags- 

 bord, de besøger det for at se, om Druerne paa det er 

 saa modne, som de ser ud til at være. 



Her er visselig — og Listen er langt fra komplet — 

 et baade talrigt og udsøgt Selskab, med hvilket det skal 

 være mig kært at samtale i min Ensomhed, hvis det 

 lykkes mig at faa en Samtale i Gang. De er her alle 

 de kære Dyr fra fordums Dage sammen med andre, 

 nyere Bekendtskaber, de jager, de samler Forraad, de 

 bygger i min nærmeste Nærhed. Og desuden: skulde 

 jeg ønske at variere Skuepladsen for mine lagttagelser, 

 saa er Bjærgene kun nogle faa Hundrede Skridt borte 

 med deres Krat af Jordbærtræer {Arhiitiis), Klippe- 

 roser og træagtig Lyng, med deres sandede Pletter, der 

 er saa yndede af Bemhex, med deres Mærgelskramter, 

 der udnyttes af forskellige Hvepse og Bier. Og dette 



