DEN GRUNNE LOVGRÆSHOFFE '61 



sendte mig et Par Stykker fra La garde-Plateauet, 

 en kølig Eng, i hvilken Bøgen begynder at bestige 

 Ventoux-Bjærgene. 



Imidlertid faar Lykken pludselig det Indfald at 

 smile til den ihærdige. Den, der sidste Aar ikke var 

 til at finde, er i dette Foraar bleven næsten almin- 

 delig. Uden at gaa udenfor mit snævre Indelukke, kan 

 jeg faa fat i lige saa mange Lovgræshopper, som jeg 

 kan ønske mig, jeg hører dem om Aftenen give Lyd 

 i alle de grønne Tykninger. Vi vil drage Nytte af den 

 uventede Lejlighed, som maaske ikke vil melde sig 

 oftere. 



Fra Juni Maaned af er et tilstrækkeligt Antal Par 

 af de Lovgræshopper, jeg har fundet, installeret under 

 en Klokke af Metaltraadsvæv, som er anbragt paa et 

 Lag Sand i et Fad. Det er min Sandten et prægtigt 

 Insekt! det er helt igennem klart grønt med to hvide 

 Striber paa Siderne. Det er den eleganteste af vore 

 Græshopper, som Følge af dens passende Størrelse, 

 dens slanke Bygning og dens store Gaze-Vinger. Jeg 

 er indtaget i mine Fanger. Hvad vil de lære mig? 

 Vi faar se, i Øjeblikket gælder det om at ernære dem. 

 Jeg tilbyder mine Fanger Salatblade. De bider i dem, 

 men uden Iver og med en vis Foragt. Jeg ser snart, 

 at jeg har at gøre med lidet overbeviste Vegetarer. 

 Der kræves andre Ting, tilsyneladende animalsk Bytte, 

 men hvilket? Et lykkeligt Tilfælde lærte mig det. 



Ved Daggry gaar jeg op og ned foran min Dør, da 

 der med en skarp Skratten falder noget ned fra en af 

 de store Plataner. Jeg lober til. Det er en Løvgræs- 

 hoppe, som er ved at tømme Bugen paa en Cikade, der 

 drages med Døden. Den larmer forgæves og spræller, 

 O.en anden slipper ikke sit Tag, men borer sit Hoved 

 dybt ind i dens Ind volde og faar Bugt med dem lidt 



