KMPUSAEN 39 



meget ubestemte Partier at Grønt, Hvidt og Rosarødt. 

 De to Køn adskiller sig allerede nu ved Følehornene, der 

 er traadformede hos de tilkommende Hunner, medens 

 de hos de tilkommende Hanner er tenformigt oppustede 

 i deres nedre Halvdel og danner som et Slags Etui, af 

 hvilket der senere dukker elegante Fjerduske frem. 



Saadan er Dyret, der er en Callots fantastiske Bly- 

 ant værdigt. Hvis De træffer det i Buskene, vil De se, at 

 det slingrer paa sine fire Stylter, rokker med Hovedet, 

 betragter Dem med et klogt Udtryk, lader Mitraen 

 svinge paa Halsen og søger at udforske Omgivelserne 

 ved at kigge over Skuldrene. Man synes, at man kan læse 

 Ondskab ud af dens tilspidsede Ansigt. De vil gribe den. 

 Straks ophører dens pompøse Holdning. Det hævede 

 Bryststykke sænker sig, og Dyret fjærner sig med lange 

 Skridt, idet det hjælper til med sine Rovben, der griber 

 fat i Kvistene. Flugten varer ikke længe ved, især naar 

 man har et øvet Øje. Empusaen er snart fanget og an- 

 bragt i et Papirkræmmerhus, som skaaner dens spinkle 

 Lemmer for Forvridninger, og sluttelig bliver den sat 

 ind under en Klokke af Metaltraadsvæv. I Oktober faar 

 jeg paa denne Maade en tilstrækkelig stor Skare samlet. 



Men hvordan skal jeg ernære dem? Mine Empusaer 

 er meget smaa, de er i det højeste en Maaned eller to 

 gamle. Jeg bringer dem Græshopper, der staar i For- 

 hold til deres Størrelse, de mindste jeg kan fmde. De vil 

 ikke have med dem at gøre, ja mere endnu, de bliver 

 forskrækket for dem. Hvis en af dem nærmer sig frede- 

 ligt til en af Empusaerne, der hænger ved sine fire bå- 

 geste Ben paa Traadnætskuplen, bliver den ubelejlige 

 Gæst daarligt modtaget. Den spidse Mitra sænker sig og 

 kaster den ved et rask Udfald langt bort. Der har vi det! 

 den magiske Hue er et Forsvarsvaaben, en beskyttende 

 Spore, Væderen støder med sin Pande, Empusaen puffer 

 med sin Mitra. 



