J. H. FABRE. 



L)en 22de December 1823 fødtes i Saint Léons i »le 

 haut Rouergue« i Syd-Frankrig et Drengebarn, hvis 

 lange Liv — Barnet døde som en 92aarig Olding i Okto- 

 ber 1915 — skulde blive af største Betydning for Viden- 

 skaben. Forældrene tilhørte Landalmuen, og der var til 

 at begynde med intet, som kunde tyde paa, at Jean 

 Henri Fabre, som Drengen kom til at hedde, skulde blive 

 andet end en af dem, som Horats kalder f ruges consu- 

 mere nati«: fødte til at fortære Markens Frugter. 



Jean Henri tilbragte den første Del af sin Barn- 

 dom hos sin Farmoder, en fattig Enke. som fyldte ham 

 med Folkepoesiens Fabler og overtroiske Forestillinger, 

 men til Trods herfor viste han sig snart at være i Be- 

 siddelse af en god, sund Sans for Realiteter. Allerede 

 som 6aarig Dreng kunde han komme i Ekstase ved Sy- 

 net af en Løbebilles pragtfulde Vingedækker eller en 

 Sommerfugl, og han gik, siger han selv, lige saa natur- 

 ligt til Blomsterne og Insekteme, som Kaalormen til 

 Kaalen eller Nældesværmeren til Nælden. Hvor stammer 

 denne absolut medfødte Kærlighed til Naturen og dens 

 Børn dog fra? Der er intet, af gjort intet i Fabres Af- 

 stamning, som kan forklare den. Hele hans Slægt var 

 fattige og uvidende Smaafolk, som kæmpede en haard 

 Kamp for Livet, og for hvem Naturen var graat i graat 

 og Insekter o. I. kun »Kryb«. Som syvaarig blev han 



