50 j. H. fabre: instinktets mysteriek 



slaaet sig ned, og det er dem, der først og fremmest er 

 skyldige i Egens Ødelæggelse. 



Det er i Sandhed nogle underlige Skabninger disse 

 Larver, af højere organiserede Insekter at være: kry- 

 bende Tarmstumper! Paa denne Tid af Aaret, Midten 

 af Efteraaret, er der to forskellige Aldersgrupper 

 af dem. De ældste er næsten paa Tykkelse med 

 en Finger, de andre har næppe et Gennemsnit som 

 et Blyant. Jeg tinder desuden Pupper, der er mere eller 

 mindre udfarvede, og fuldt udviklede Insekter med 

 udspilet Bagkrop, som skal vandre ud af Stammen, 

 naar Varmen kommer igen. De lever altsaa omtrent 

 tre Aar i Træet. Hvorledes forløber denne lange En- 

 somheds og Fængselstid? Med dovent at vandre om i 

 Egens Indre, med at lave sig Veje, hvis Fyld tjener 

 dem til Næring. Jobs Hest fortærer i Følge en retho- 

 risk Udtryksmaade Rummet, Træbukkens Larve æder 

 bogsta velig tåget sin Vej. Med sin Tømrermejsel, de 

 stærke, sorte Kindbakker, der er korte og uden Tæn- 

 der, udhulede som en Ske med skærende Rand, huler 

 den løs i den forreste Ende af sin Gang. Hvert ud- 

 skaaret Stykke er en Mundfuld, som under Passagen 

 gennem Fordøjelseskanalen afgiver sine magre Safter, 

 og som ender med at samle sig bag Arbejderen i Form 

 af Ormemel. Fyldet efter Arbejdet lader Plads fri, idet 

 det passerer gennem Arbejderen. Vejen æder sig frem, 

 efterhaanden som Arbejdet, der paa en Gang staar i 

 Ernæringens og i Vejbygningens Tjeneste, udføres; 

 hvad der løsnes fortil, bliver benyttet til at udfylde 

 Rummet bagtil. Paa denne Maade arbejder forøvrigt 

 alle de Insekter, som af Træet fordrer baade Kost og 

 Logis. 



Træbukkens Larve koncentrerer sine Muskelkræf- 

 ter om sin dobbelte Mejsels strenge Arbejde i den for- 

 reste Del af Legemet, der er pustet op som et Stempel- 



