56 .1. H. fabre: instinktets mysterier 



i Stand til at bevæge sig. Denne saare sandfærdige 

 Definition har givet mig Svaret: Larven er i Besiddelse 

 af den Sum af Sanseopfattelser, som en Stump Tarm 

 kan have. 



Og dette ubetydelige Væsen er i Besiddelse af en 

 vidunderlig Forudseenhed, denne Vom, der næsten intet 

 ved om Naturen, ser meget klart ind i Fremtiden. Lad 

 os forklare os nærmere angaaende dette mærkelige 

 Emne. Larven flakker tre Aar igennem om i Stammens 

 Indre, den stiger op, den stiger ned, den bøjer af snart 

 til den ene, snart til den anden Side, den opgiver en 

 Aare i Træet for en anden, der er mere saftfuld, men 

 alt uden at fjerne sig ret langt fra de dybe Lag, hvor 

 Temperaturen er mildere, Sikkerheden større. Der 

 kommer saa en Dag, der er farlig for Fangen, som 

 bliver nødt til at forlade sit udmærkede Tilflugtssted 

 og trodse de Farer, der møder den ude paa Overfladen. 

 Det er ikke nok at spise, den maa ud af Træet. Det er 

 ikke vanskeligt for den, der er saa godt udrustet med 

 Arbejdsredskaber og Muskelkraft, at begive sig hen, 

 hvor det passer den, idet den stadig arbejder sig frem 

 gennem Træmassen; men den udvoksede Træbuk, hvis 

 korte Liv skal leves i fri Luft, sidder den ogsaa inde 

 med de samme Muligheder? Kan det i en tyk, hornet 

 Skal indesluttede Dyr, der er indelukket i Stammens 

 Indre, bryde sig en Vej ud? 



Saaledes er den Vanskelighed beskaffen, der lige- 

 soin ved Inspiration løses af Larven. Jeg, der til Trods 

 for mine rationelle Undersøgelser er mindre klar end 

 den over Fremtidens Forhold, tager min Tilflugt til 

 Forsøg for at granske Spørgsmaalet. Jeg slaar til at 

 begynde med fast, at det er absolul umuligt for Træ- 

 bukken, naar den skal forlade det indre af Stammen, 

 at drage Nytte af den Kanal, Larven har lavet. Den 



