60 J. H. FABRE: INSTINKTETS MYSTERIER 



Multum overalt paa dets Vægge, en omhyggelig For- 

 sigtighedsregel truffet af den robuste Larve til Gavn 

 for den bløde Puppe. 



Lad os imidlertid vende tilbage til det kuriøseste 

 Stykke af Udstyret, det mineralske Laag for Indgangen. 

 Det bestaar af en elliptisk, kridhvid Kalot, glat indven- 

 digt, nubret udvendigt, saaledes at det temmelig nøje 

 ligner en Skaal som den, et Agern sidder i. De udven- 

 dige Ujævnheder peger paa, at Massen er dannet af 

 smaa, dejede Mundfulde, der paa Udsiden er stivnede 

 til bitte smaa Fremspring, som Dyret ikke glatter ud, 

 hvad det ikke er i Stand til, men som er glatpolerede 

 paa Indsiden, hvor Larven kan naa dem. Hvad kan 

 dette ejendommelige Lukke, paa hvilket denne Ceram- 

 byx har givet mig det første Eksempel, være dannet af ? 

 Det er skørt og haardt ligesom et Kalkblad. Det er 

 opløseligt i kold Saltsyre under Frigørelse af smaa Luft- 

 blærer. Opløsningen foregaar langsomt, den tager 

 flere Timer for et lille Brudstykkes Vedkommende. Alt 

 opløser sig paa nær nogle gullige Fnug, der tilsyne- 

 ladende er af organisk Natur. I Hede bliver et Stykke 

 af Lukket sort, hvilket er Bevis for, at et organisk 

 Klæbestof binder det mineralske Stof sammen. Opløs- 

 ningen bliver uklar ved Tilsætning af oxalsur Ammo- 

 niak, og der udfældes et rigeligt hvidt Bundfald. Paa 

 disse Tegn kender man kulsur Kalk. Jeg søger efter 

 iirinsur Ammoniak, dette Stof, der saa hyppigt frem- 

 bringes ved de Forandringer, som foregaar under For- 

 pupningen. Det mangler, jeg faar ikke det mindste 

 Spor af Mureksid frem. Lukket bestaar altsaa udeluk- 

 kende af kulsur Kalk og et organisk Bindemiddel, som 

 uden al Tvivl er æggehvideholdigt, og som gør Kalk- 

 masseii sammenhængende. 



Hvis Omstændighederne havde været mig gun- 



