TRÆBUKKEN 61 



stige, vilde jeg have undersøgt, i hvilke af Larvens Or- 

 ganer Oplaget af den stenede Masse findes. Det er min 

 Overbevisning, at det er Maven, den mavesaftafson- 

 drende Mavesæk, der yder Kalken. Den uddrager af 

 Næringsstoffet maaske noget andet, maaske nogle 

 oxalsure Forbindelser, den uddrager dem af alle Slags 

 fremmede Stoffer, naar Larvetiden er sin Afslutning 

 nær, og den holder dem i Reserve, til det Øjeblik 

 kommer, da den skal gylpe dem op. Dette Værksted 

 til Fremstilling af Bygningssten har intet forbavsende 

 for mig; eftersom Haandværket skifter, tjener Organet 

 til forskeilige kemiske Arbejder. Visse Dyr af Oliebil- 

 lernes Æt: Sitariderne ophober oxalsur Ammoniak i 

 Maven, Rester af omdannede Organismer, Sphexen, Pe- 

 lopeerne, Scolierne (forskeilige Hvepse) fabrikerer i den 

 den Fernis, hvormed Kokonens Taft skal ferniseres. 

 Yderiigere Forskninger vil ikke undlade at berige Sam- 

 lingen af de Produkter, som dette føjelige Organ frem- 

 bringer. 



Naar Udgangsvejen er forberedt, Cellen tapetseret 

 med Fløjl og lukket med en tredobbelt Barrikade, har 

 den flittige Larve fuldendt sit Hverv. Den giver slip 

 paa sine Arbejdsredskaber, den skifter Ham og bliver til 

 en Puppe, Svagheden selv, i el Svøb og paa et biødt Leje. 

 Hovedet vender altid henimod Udgangen. Tilsyne- 

 ladende betyder denne Enkelthed lidet, i Virkeligheden 

 er den alt. At lægge sig paa den ene eller den anden 

 Led i den lange Celle er lige let for Larven, der er 

 ganske blød og bøjelig og vender og drejer sig i sit 

 snævre Skjul og indtager hvilken Stilling, den vil. Men 

 den kommende Træbuk har ikke de samme Fortrin, 

 den er end ikke i Stand til at gøre en simpel Bøjning, 

 hvis en brat Snoning skulde gøre Vejen vanskelig. Den 

 maa nødvendigvis, naar den ikke skal risikere at dø i 

 sin Kiste, have Porten foran sig. Saafremt Larven 



