THÆBUKKEN 63 



Pligt at slumre ind i Puppesøvnen med Hovedet imod 

 Porten. Den ved Besked med, at Puppen er svagt 

 bygget, og den tapetserer Kammeret med Multum. Den 

 ved, at det er sandsynligt, at en Misdæder vil bryde ind 

 under det langsomme Forvandlingsarbejde, og for at 

 forhindre dens Forehavende, opmagasinerer den i sin 

 Mavesæk en Kalkgrød. Den kender som ved en klar 

 Vision Fremtiden, eller lad os hellere sige, den bærer 

 sig ad, som kendte den den. Hvorfra har den da hentet 

 Motivet til sine Handlinger? Det er sikkert ikke fra 

 dens Sanseerfaring. Hvad ved den om Forholdene 

 udenfor Stammen? Vi gentager det: det, som en 

 Stump Tarm kan vide. Og dette, at den har saa faa 

 Sanser, forbavser os! Jeg beklager, at den dygtige 

 Logiker ikke i Stedet for at udtænke en Statue, der 

 lugter til en Rose, har udfundet, hvor vidt et eller andet 

 Instinkt rækker. Hvor hurtigt vilde han ikke have 

 erkendt, at Dyrene, Mennesket indbefattet, foruden 

 sine Sanseopfattelser har visse psychiske Hjælpekilder, 

 visse medfødte, ikke erh vervede, Inspirationer? 



V. 

 AADSELGRA VERNE — BEGRAVELSEN. 



I April tinder man ved Randen af Gangstierne 

 Muldvarpe liggende, som Bonden har gravet op med 

 sin Spade, og ved Foden af Gærdet har Børnene uden 

 Medlidenhed stenet et Firben ihjæl, som lige havde 

 iklædt sig sin grønne, perleplettede Dragt. En Spad- 

 serende har troet at indlægge sig Fortjeneste ved under 



