64 j. H. fabre: instinktets mysterier 



sin Hæl at knuse en Snog, han traf paa, et Vindstød 

 har kastet en fjerløs Fugleunge ud af Reden. Hvad 

 vil der blive af disse Kadavere og af saa meget andet 

 af Livets Affald? Synet og Lugten af dem vil ikke 

 længe være generende, Opsynsmændenes Tal ved de 

 hygiejniske Forhold ude i Marken er Legio. 



Myren, denne ivrige Røver, der egner sig til ethvert 

 Arbejde, møder som Nummer ét og begynder Dissek- 

 tionen i det smaa. Snart tiltrækker Byttets Stank Fluen, 

 der er Ophav til den forhadte Maddike. Samtidig kom- 

 mer hastende og i hele Flokke, man ved ikke hvorfra, 

 den flade Aadselbille, Silphaen, den skinnende, trippende 

 Bille, Klanen {Dermestes), der er hvidpudret under Bu- 

 gen, og den spinkle Rovbille [Staphylinus] , som alle med 

 aldrig trættet Iver undersøger, roder og river i det stin- 

 kende Aadsel. 



Hvilket Syn om Foraaret under en død Muldvarp! 

 Dette Laboratoriums Rædsel er en god Ting for den, 

 som forstaar at se og tænke. Lad os overvinde vor 

 Afsky, lad os med Foden vende dette urene Affald. 

 Hvilken Mylren er der ikke under det, hvilken Vrimlen 

 af travlt optagne Arbejdere! Silphaerne med deres store 

 og mørke Sørge- Vingedækker flygter ude af sig selv 

 og kryber sammen i Revner i Jorden, Saprinerne, der 

 ser ud, som var de af poleret Ibenholt, der skinner i 

 Solen, hopper afsted og forlader Skuepladsen, Klanerne, 

 af hvilke en har en rødbrun, sortplettet Krave, søger at 

 flygte, men berusede af raadne Dunster falder de om- 

 kuld og viser deres Bugs uplettede Hvide, der staar i 

 stærk Kontrast til deres mørke Klædning. 



Hvad bestiller de der, alle disse feberagtigt arbej- 

 dende! De rydder Døden af Vejen til Fordel for Livet. 

 Ophøjede Alkemister, som de er, frembringer de 

 levende, uskadelige Produkter af den frygtelige Raad- 



