68 j. H. fabre: instinktets mysterier 



neiser, som vil forherlige jer endnu langt mere, end 

 Sagen med Tudsen og Stokken, jeg har for jeres Reg- 

 ning samlet Bedrifter sammen, som vil kaste ny Glans 

 over jeres Ry. 



Nej, det er paa ingen Maade min Hensigt at for- 

 ringe jeres Omdømme. Forøvrigt er det ikke den 

 upartiske Histories Sag at holde fast ved en bestemt 

 Lære, den gaar den Vej, Kendsgærningerne anviser 

 den. Det er simpelthen mit Ønske at spørge jer, om 

 I er i Besiddelse af den Logik, man tillægger jer. Er 

 I eller er I ikke i Besiddelse af et Glimt af Forstand, 

 en ydmyg Spire til den menneskelige Fornuft? Dette 

 er Spørgsmaalet. 



For at løse dette stoler vi ikke paa de Sammentræf 

 med jer, som Heldet kunde skænke os her og der. 

 Vi maa have et Flyvebur, som gør talrige Besøg, 

 Undersøgelser og forskellige Kunstgreb mulige. Men 

 hvordan skal vi faa det befolket? Denne Oliven- 

 træernes Egn er ikke rig paa Aadselgravere, saa vidt jeg 

 ved, ejer den kun en Art, Necrophorus vestigator, og 

 denne de nordlige Aadselgraveres Rival er tilmed tem- 

 melig sjælden At finde tre eller fire af dem om For- 

 aaret var alt, hvad mine Jagter i fordums Tid tillod 

 mig. I Nutiden vilde jeg, saafremt jeg ikke tog min 

 Tilflugt til Snaresætterens Kunstgreb, overhovedet ikke 

 kunne faa fat i nogen af dem, medens jeg i det mindste 

 maa have et Dusin. 



Disse Kunstgreb er meget simple. At gaa og lede 

 efter Graverkarlen, der er spredt ud over Landet, vilde 

 næsten altid være spildt Ulejliglied, den gunstige 

 Maaned, April, vilde hengaa, inden mit Bur fik en pas- 

 sende Befolkning. At løbe om efter Billen, vilde være 

 altfor usikkert, derfor maa vi lokke den til at indfinde 

 sig ved at sprede en rig Samling døde Muldvarpe ud 

 over Indhegningen. Til denne Lokkemad, som modnes 



