AADSELGKAVERNF. — BF.GRAVKLSEN 75 



Men lad os vende tilbage til den uigenkendelige 

 Ting, som forestiller Muldvarpen. Den hviler i en 

 rummelig Hule med faste Vægge, et virkeligt Værksted, 

 d€r er værdigt til at tjene som Bageri for en Copris*). 

 Naar bortses fra Pelsværket, der er spredt omkring i 

 Smaaduske, er den ubeskadiget. Graverne har ikke 

 aabnet den. Den er deres Børns Arv, ikke Forældrenes 

 Føde, og disse tager i det højeste nogle Smavser af de 

 udflydte, raadne Safter for at styrke sig. 



Ved Siden af Kadaveret finder jeg to Aadselgravere, 

 Parret og ikke flere, som overvaager og bearbejder det. 

 Der var fire, som arbejdede med paa at nedgrave det, 

 hvad er der blevet af de to andre, de to Hanner? Jeg 

 finder dem sammenkrøbne i Jorden, i nogen Afstand 

 fra Kadaveret og næsten paa Overfladen. 



En saadan lagttagelse staar ikke isoleret. Hver 

 Gang jeg har overværet en Begravelse, foretaget af en 

 lille Flok, i hvilken Hannerne, der alle var fulde af 

 Iver, var de overvejende, fmder jeg, naar Jordfæstelsen 

 er forbi, kun et Par i Gravhulen. Efter at have gjort 

 deres Arbejde, har de andre trukket sig hensynsfuldt 

 tilbage. 



Disse Gravere er i Virkeligheden beundringsvær- 

 dige Familiefædre. Hvor langt er vi ikke med dem fra 

 den fædrene Sorgløshed, der er almindelig Regel blandt 

 Insekterne, som tumler et Øjeblik med Moderen og der- 

 paa overlader til den at drage Omsorg for Børnenes 

 Skæbne. De, der hos andre Arter er Lediggængere, 

 sHder her tappert, snart i deres egen, snart i en anden 

 Families Interesse, alt uden Forskel. Naar et Par er i 

 Forlegenhed, kommer der Hjælpere tilstede, underret- 

 tede om Begivenheden ved Lugten, og disse Damernes 

 Tjenere, som glider ind under Kadaveret, arbejder løs 



■' Eu Slags Gødningsbille, som i en Hule i Jorden begraver brød- 

 formede Gødningsklumper til Føde for sit Afkom. 



