80 J. H. fabre: instinktets mysterier 



rain, som det er umuligt at grave i, og overalt rundt om 

 det strækker der sig i samme Højde blød Jord, som er 

 let at grave i. 



For at komme den lille Histories Betingelser nær, 

 behøver jeg en Mus, idet en Muldvarps tunge Masse maa- 

 ske vilde stille for store Vanskeligheder i Vejen for Flyt- 

 ning. For at faa fat paa en saadan, beder jeg mine Ven- 

 ner og Naboer om den; de ler af min Grille, men prøver 

 alligevel deres Musefælder. Men naar man skal have det 

 meget almindelige lige med det samme, bliver det meget 

 ualmindeligt. Provencaleren siger med Ord, der støder 

 an imod Anstændigheden, og efter det Eksempel, som 

 hans Farfader Latineren har givet, men endnu mere 

 plumpt end Oversættelsen: »Naar man søger efter He- 

 stepærer, faar Hestene Forstoppelse*. 



Endelig har jeg denne Mus, min Drøm. Den kom- 

 mer til mig, indpakket i Halm, fra det Tilflugtssted, hvor 

 den offentlige Barmhjærtighed viser Gæstfrihed for en 

 Dag imod dem, der flakker ulykkelige om paa den frugt- 

 bare Jord, fra det kommunale Etablissement, hvorfra 

 man uundgaaeligt kommer luset ud. O Reaumur, du, 

 der indbød Grevinder til at overvære dine Kaalormes 

 Hudskifte, hvad vilde du have sagt om en Fremtidens 

 Discipel, som var kommen i det med den Slags Elendig- 

 heder? Og dog er det maaske rigtigt ikke at lukke Øj- 

 nene for dem, naar man vil have Ret til at føle Med- 

 lidenhel med Dyrenes Lidelser. 



Jeg har altsaa den saa meget ønskede Mus, og jeg an- 

 bringer den midt paa Murstenen. Under Klokken fmdes 

 der i Øjeblikket syv Gravere, deriblandt tre Hunner. De 

 er alle begravede i Jorden, nogle ubeskæftigede og lige 

 under Overfladen, de andre beskæftigede i deres Huler. 

 Det varer ikke længe, inden Tilstedeværelsen af det nye 

 Kadaver er kendt. Henimod Klokken 7 om Morgenen 



