A.ADSELGBAVERNK — KOIJSØCJ 83 



derpaa nok en og nok en endnu. Ved den sjette er Valget 

 truffet. Men det er i hvert Tilfælde ikke en Grav be- 

 stemt til at modtage Musen, man har gravet her, men 

 et tarveligt Forsøgshul, meget lidet dybt og af Tvær- 

 maal som Udgraveren. 



Vi vender tilbage til Musen, som pludselig vakler 

 og slingrer, gaar fremad, ruller tilbage i en, derpaa i en 

 anden Retning, indtil den sluttelig naar udover den lille 

 Sandklit. Nu er vi udenfor Murstenen i udmærket Ter- 

 ræn, og Kadaveret skrider frem lidt etter lidt. Det er 

 ikke en Transport ved Hjælp af et Forspand, som be- 

 væger sig frem under aaben Himmel, men en Flytning 

 i Sæt, et Arbejde af usynlige Løftestænger. Kadaveret 

 synes at bevæge sig af sig selv. 



Denne Gang er, efter saa megen Tøven, Anstrengel- 

 serne samlede; i det mindste naar Kadaveret det under- 

 søgte Strog langt hurtigere, end jeg havde ventet. Derpaa 

 begynder Begravelsen paa sædvanlig Vis. Klokken er 

 nu et, og det har tåget Aadselgraverne Halvdelen af Ur- 

 skivens Omfang at fastslaa de forskellige Steders Til- 

 stand og at flytte Musen. 



Af dette Forsøg synes det straks at fremgaa, at 

 Hannerne spiller en større Rolle i Hjemmets Forhold 

 end Hunnerne. Bedre udstyrede maaske end deres Led- 

 sagere, søger de Oplysnmger, naar Tilfældet bliver van- 

 skeligt, de undersøger Terrænet, spejder efter, hvorfra 

 Standsningen stammer, og vælger det Sted, hvor Graven 

 skal graves. Under det langvarige Forsøg paa at be- 

 grave paa Murstenen har kun de to Hanner foretaget 

 Undersøgelser udenfor denne og arbejdet paa at løse 

 Vanskeligheden. Hunnen har i Tillid til sine Hjælpere 

 afventet Resultatet af deres Undersøgelser og holdt sig 

 ubevægelig under Musen. De Forsøg, som nu kommer, 

 vil bekræfte, at de stærke Hjælpere har indlagt sig 

 Fortjeneste. 



6* 



