AADSELGHAVEKNK — FORSØG 89 



andet Baaiid opdages, det brydes, og derefter gaar Ar- 

 bejdet efter Ønske. 



Mine Komplimenter til Jer, I skarpsynede Baand- 

 brydere, men uden Overdrivelser! Muldvarpens Baand 

 var for Jer de Snore, der er Jer saa vel kendte i Græs- 

 tørvbund. I har overgnavet dem, ligesom I for lidt 

 siden gnavede Hul paa Hængekøjen, paa samme Maade. 

 som I tager ethvert naturligt Baand, der er udspændt 

 over Jeres Katakomber, imellem Jeres Sakse. Det er 

 et Kunstgreb, der er nødvendigt for Jeres Virksomhed. 

 Hvis I ikke lærte af Erfaring at tænke, før I handler, 

 vilde Jeres Art være forsvundet, dræbt derved, at I var 

 for sene til at lære, thi de Steder, der er rige paa Muld- 

 varpe, Tudser, Firben og andre Fødemidler efter Jeres 

 Smag, er oftest græstørvklædte. 



I er i Stand til at udrette endnu langt mere, men 

 lad os, før vi bringer dette frem, undersøge de Tilfælde, 

 hvor Smaabuske dækker Jorden og holder Kadaveret i 

 en lille Afstand fra Jordbunden Det Fund, der er saa- 

 ledes ophængt som Følge af et tilfældigt Fald, bliver det 

 ubenyttet? Passerer Aadselgraverne forbi det, ligegy Idige 

 ved det prægtige Stykke, som de ser, som de lugter nogle 

 Tommer over deres Hoveder, eller forstaar de at faa 

 Galgen til at falde? 



Vildtet er ikke saa rigeligt tilstede, at det skulde 

 blive foragtet, fordi det koster nogle Anstrengelser. Før 

 jeg havde set det, troede jeg, at de faar det til at falde til 

 Jorden, idet jeg var overbevist om, at Aadselgraverne, 

 der ofte er udsat for den Vanskelighed, at et Lig ikke 

 ligger paa Jordoverfladen, maa have et Instinkt, der 

 siger dem, hvorledes de skal faa del til at styrte til 

 Jorden. Den tilfældige Støtte, som nogle Stråa, nogle 

 sammenflettede Tjørnebuske yder det, er noget, der er 

 hyppigt ude paa Markerne og skulde ikke kunne 



