AADSEJ.GRAVERNE — FORSØG 101 



rækken af Pæle. Man strøede saa nogle Haandfulde 

 Majs Ild i det indre af Buret saavel som iidenom det, 

 især paa den jævnt heldende Sti, der gaar ned under en 

 Slags Bro og fører midt ind i Apparatet. Kalkunfælden 

 havde saaledes en altid aaben Port. Fuglen fmder den, 

 naar den vil ind i Fælden, men den tænker ikke paa at 

 genfinde den, naar den vil ud igen. 



I Følge den berømte amerikanske Fugleforsker gik 

 Kalkunerne, lokkede af Majskornene, ned ad den lum- 

 ske Skraaning og kom ind i den underjordiske Gang, 

 fra hvilken de ved dens Af slutning saa Udsigt til Plyn- 

 dring og Lys. Endnu nogle Skridt, og Slughalsene 

 dukkede op en efter en, idet de kom frem nedenunder 

 Broen. De spredte sig i det indelukkede Rum, hvor 

 der var nok af Majs, og hvor de stoppede sig som de 

 Slughalse, de er. 



Efter at alt var samlet op, vilde Flokken trække sig 

 tilbage, men ikke en eneste af de fangne lagde Mærke 

 til det centrale Hul, gennem hvilket de var kommet 

 ind. Idet de udstødte en urolig Klukken, gik de frem og 

 tilbage paa Broen, hvis Indgangsbue gabede ved Siden 

 af dem, de vendte sig imod Barrikaden paa et Spor, 

 som de Hundrede Gange havde betraadt, de fik deres 

 Halse med de røde Hængeprydelser ind imellem Stæn- 

 geme, og der blev de staaende med Næbet ude i det 

 frie, til de blev trætte. 



Husk dog dit Fæ, hvad der skete for kort Tid 

 siden, tænk dog paa den Tunnel, som førte dig hertil. 

 Hvis der er en Smule Evne i din stakkels lille Hjærne, 

 saa samfør dog to Tanker og sig dig selv, at Ind- 

 gangsaabningen aabner sig fri og fuldstændig parat for 

 din Udgang. Men du gør ikke noget saadant. Lyset, 

 denne umaadelige Tiltrækning, drager dig til Palisa- 

 derne, og det gabende Huls Halvmørke, som nys lod 



