102 J. H. fabre: instinktets mysterier 



dig komme ind, og som lige saa let vilde lade dig slippe 

 lid, lader dig være ligegyldig. For at erkende den Lej- 

 llghed, dette Hul byder dig, maatte du tænke dig en 

 Smule om og genkalde dig, hvad der er sket; men 

 denne lille tilbageskuende Beregning ligger udenfor 

 dine Evner. Og derfor vil Trapperen, naar han nogle 

 Dage senere vender tilbage, finde rigt Bytte, hele Flok- 

 ken i Fangenskab. 



Fortjener Kalkunen, der er slet berygtet i intellek- 

 tuel Henseende, sit Ry for Dumhed? Den synes ikke at 

 være dummere end andre Dyr. Audubon viser os, at den 

 er i Besiddelse af en vis Fiflfighed, især naar det gælder 

 om at imødegaa dens natlige Fjendes, den virginske 

 Hornugles Angreb. Hvad den gør i Buret med den 

 underjordiske Gang, vilde enhver anden Fugl, som 

 elsker Lyset, gøre den efter. 



Under noget vanskeligere Betingelser gentager Aad- 

 selgraveren Kalkunens Dumheder. Naar den ønsker at 

 vende tilbage til Friheden efter at have hvilet sig ud i 

 en kort Gang ind imod Klokkens Rundliste, stiger 

 Insektet, der ser en Smule Lys sive gennem Jord- 

 dyngen, op igennem Indgangsbrønden, ude af Stand 

 til at sige sig selv, at det vilde være nok at forlænge 

 Tunnellen lige saa meget i modsat Retning for at naa 

 ud paa den anden Side af den spærrende Mur og befri 

 sig. Endnu en, hos hvem man forgæves søger et Tegn 

 paa Eftertanke. 



Den har som de andre, til Trods for sit sagnagtige 

 Rv, kun Instinktets ubevidste Drift til Fører. 



