SHYFLUEN 107 



være i meget svag Grad, thi Vildtet lugter ikke endnu. 

 Saaret findes snart. Der er ikke en eneste Bloddraabe i 

 det Nærhed, thi det er lukket af en Klump Dun, som er 

 bragt ind i det af Projektilet. Fluen indtager sin Stilling 

 uden at skille Fjerene fra hinanden eller lægge Saaret 

 blot. Hun bliver her i to Timer uden at røre sig, uden 

 en Bevægelse, med Bagkroppen skjult under Fjerene. 

 Min ivrige Nysgerrighed drager hende ikke et eneste 

 øjeblik bort fra hendes Beskæftigelse. 



Da hun var færdig, indtog jeg hendes Plads. Der 

 er intet hverken paa Huden eller ved Saaraabningen, 

 jeg maa fjærne Dunproppen og grave ned til en vis 

 Dybde, inden jeg opdager Æggene. Læggebraaden maa 

 altsaa have forlænget sit udskydelige Rør og være 

 trængt ind forbi Fjerproppen, der blev drevet ind af 

 Blyet. Æggene er aflagt paa en Gang og i et sammen- 

 hængende Lag; deres Tal er omtrent 300. 



Naar Næb og Øjne er gjort utilgængelige, og der 

 ingen Saar er paa Legemet, fmder Æglægningen alli- 

 gevel Sted, men i saa Tilfælde tøvende og sparsomme- 

 ligt. Jeg plukker Fuglen fuldstændigt for bedre at kunne 

 overvaage, hvad der foregaar, og jeg dækker Hovedet 

 med en Papirshætte for at lukke for de sædvanlige Ad- 

 gangsveje. Moderen undersøger længe og med stødvise 

 Skridt Legemet i enhver Retning, hun tager fortrinsvis 

 Plads paa Hovedet, som hun undersøger ved at slaa paa 

 det med sine Forfødder. Hun ved, at de Aabninger, hun 

 behøver, er her under Papiret, men hun ved ogsaa, hvor 

 svage hendes Larver er, og hvor ganske de er ude af 

 Stand til at arbejde sig igennem den forunderlige Hin- 

 dring, der ligeledes standser hende og lægger sig i Vejen 

 for hendes Læggebraads Arbejde. Hætten indgyder 

 hende dyb Mistillid, og tiltrods for den fristende Lokke- 

 mad, som det tilhyllede Hoved er, bliver der ikke lagt 



