SPYFLUEN 1 1 1 



hvilke Luften cirkulerer f ril, og hver i sit Papirshy Ister. 

 De har holdt sig udmærket og svarer til Køkkenets 

 strengeste Fordringer. Jeg lykønsker den navnløse Af- 

 skiber, som fik den lyse Tanke at hylle sine Solsorter i 

 Papir. Vil hans Eksempel finde Efterlignere! Jeg tviv- 

 ler om det. 



Der er naturligvis en alvorlig Hindring for denne 

 Maade at bevare Vildt paa. Fuglen er usynlig i sit 

 Papirshyister, den virker ikke fristende, den underretter 

 ikke den forbigaaende om sin Natur og sine Egenska- 

 ber. Men der er en Udvej, som vilde lade Fuglen være 

 uden Bedækning: simpelthen kun at omgive Hovedet 

 med en Papirshætte. Da Hovedet er det stærkest truede 

 Parti paa Grund af Gabets og Øjnenes Slimhinder, vilde 

 det som Regel være nok at beskytte dette for at holde 

 Fluerne borte og afværge deres Angreb. 



Lad os imidlertid vedblive med vore Studier af 

 Spyfluen, idet vi skifter med vore Midler til at skaffe 

 os Underretning. En Blikdaase, omtrent fire Tommer 

 dyb, indeholder et Stykke Slagtekød. Laaget er ikke 

 sat ganske lige paa, men lader paa et enkelt Sted 

 en snæver Slidse aaben, som i det højeste kan tillade 

 en fin Naal at passere. Naar Lokkemaden begynder at 

 give Vildtlugt fra sig, kommer Moderfluerne tilstede en- 

 keltvis eller flere i Tal. De tiltrækkes af den Duft, som 

 udsendt gennem en tynd Sprække næppe naar mine 

 Næsebor. 



De udspejder Metalgemmet nogen Tid og søger en 

 Indgang. Da de ikke finder nogen, som tillader dem 

 at naa den gemte Bid, beslutter de sig til at lægge Æg 

 paa Tinnet lige ved Aabningen. Undertiden bringer 

 de, naar dennes Vidde tillader det, deres Læggebraad 

 ind i Blikdaasen og lægger Æggene inde i den lige 

 paa selve Sprækkens Kant. Hvad enten det nu sker 



